КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД  

    Апеляційне провадження                                                                   Доповідач - Кулікова С.В.
   №  22-ц/824/10810/2020

                                                  П О С Т А Н О В А
 
                                 І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
м. Київ                                                                                                          Справа № 355/575/20
 
09 грудня 2020 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді   - Кулікової С.В.
суддів                         - Желепи О.В.
                                   - Олійника В.І.
при секретарі             - Климчук Т.В.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Баришівського районного суду Київської області від 12 червня 2020 року, про забезпечення позову, постановлену під головуванням судді Коваленка К.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства Національна страхова компанія «Оранта» про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-
 
в с т а н о в и в:
 
У червні 2020 року ОСОБА_2 подав до суду заяву про забезпечення позову  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства Національна страхова компанія «Оранта» про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якій просив накласти арешт на автомобіль VOLKSWAGEN CADDY, д.н.з. НОМЕР_1 , 2007 року випуску, який належить ОСОБА_1 .
Заяву про забезпечення позову обґрунтовував тим, що сума заподіяної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 є значною, та становить 82 568,16 грн., відповідач відмовляється в добровільному порядку відшкодовувати заподіяну шкоду, та може вжити заходів щодо реалізації належного йому майна, що в подальшому унеможливить виконання рішення суду, а тому вважає за необхідне просити суд про  вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль.
Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 12 червня 2020 року заяву про забезпечення позову задоволено, накладено арешт на автомобіль VOLKSWAGEN CADDY, д.н.з. НОМЕР_1 , 2007 року випуску, який належить ОСОБА_1 .
Не погоджуючись з такою ухвалою суду, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.
Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що ухвала суду постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначав, що доказів, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведене до наслідків, передбачених ЦПК України, ні заява, ні оскаржувана ухвала не містять. Позивач не довів належними та допустимими доказами існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову, не обґрунтував належним чином необхідність вжиття зазначеного заходу забезпечення позову, не навів беззаперечних доказів про здійснення відповідачем дій щодо відчуження належного йому майна з метою уникнення виконання рішення суду у разі задоволення позову, тому вважав, ухвала суду є незаконною та необґрунтованою.
Крім того, вказував на те, що судом не було досліджено обставин про те, що у власності ОСОБА_1 перебуває і інше рухоме та нерухоме майно, окрім цього ОСОБА_1 здійснює господарську діяльність та є зареєстрованим ФОП, а відтак можна стверджувати, що відсутні підстави вважати наявність реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.
Також суд не врахував принцип співмірності заявленим вимогам, а саме, що розмір страхової суми - складає 180 000,00 грн. (за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 01.01.2020 року - 130 000,00 грн. та 50 000,00 грн. за договором комплексного страхування авто парасолька від 01.01.2020 року, що не перевищує ринкову вартість пошкодженого транспортного засобу позивача.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.
Позивач ОСОБА_2 проти доводів апеляційної скарги заперечував та просив залишити її без задоволення.
Заслухавши доповідь судді Кулікової С.В., пояснення учасників справи,  перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Задовольняючи заяву про забезпечення позову, врахувавши позовні вимоги у сукупності з посиланням позивача на обставини щодо можливого відчуження майна, приймаючи до уваги те, що заходити забезпечення позову мають тимчасовий характер та направлені на захист прав позивача, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Так, відповідно до вимог  ст. 149 ЦПК України,  суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно ст. 150 ЦПК України позов може забезпечуватися накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Заходи забезпечення позову  мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 3 ст. 150 ЦПК України). 
Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» № 9 від 22 лютого 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. 
Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.
Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Таким чином, умовою застосування забезпечення позову, як сукупності процесуальних дій, є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Такі заходи гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення з ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди 82 568,16 грн. 
ОСОБА_1 на праві власності належить автомобіль VOLKSWAGEN CADDY, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , а тому останній має об`єктивну можливість розпорядитися автомобілем на власний розсуд, зокрема, відчужити його в будь-який спосіб, що призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову, так як в справі відсутні докази про наявність у відповідача  іншого майна.
Суд першої інстанції зміст позовної заяви та поданої позивачем заяви про забезпечення позову належним чином дослідив, врахував наявність у відповідача реальної можливості до ухвалення рішення у справі розпорядитися майном на власний розсуд, в зв`язку з чим дійшов обгрунтованого висновку про наявність реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що позивач не довів належними та допустимими доказами існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову, не обґрунтував належним чином необхідність вжиття зазначеного заходу забезпечення позову, не навів беззаперечних доказів про здійснення відповідачем дій щодо відчуження належного йому майна з метою уникнення виконання рішення суду у разі задоволення позову, оскільки підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.
Встановивши, що позивач звернувся до суду з вимогою майнового характеру, відповідачу ОСОБА_1 належить на праві власності автомобіль, докази про наявність у власності іншого майна матеріали справи не містять та апелянтом не надано, суд обґрунтовано вважав доведеним необхідність забезпечення позову, в обраний позивачем спосіб.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом не було досліджено обставин про наявність  у власності ОСОБА_1 іншого рухомого та нерухомого майна, та, що ОСОБА_1 здійснює господарську діяльність та є зареєстрованим ФОП, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки на підтвердження таких доводів відповідач не надав доказів, а наданий витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з якого вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець не дає підстав стверджувати про наявність у нього майна чи коштів за рахунок якого може бути виконане рішення, у разі задоволення позову.
Посилання на те, що суд не врахував що розмір страхової суми - складає 180 000,00 грн. (за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 01.01.2020 року - 130 000,00 грн. та 50 000,00 грн. за договором комплексного страхування авто парасолька від 01.01.2020 року), що не перевищує ринкову вартість пошкодженого транспортного засобу позивача, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони не є предметом розгляду під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, ухвала суду першої інстанції про задоволення заяви про забезпечення позову у даній справі постановлена відповідно до вимог матеріального та процесуального законодавства, підстав для її скасування не вбачається.
Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -
 
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Баришівського районного суду Київської області від 12 червня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.
 
Повний текст постанови складено 10 грудня 2020 року.

          Головуючий:                                          Судді: