ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/1199/20                                                 Суддя першої інстанції: Житняк Л.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  09 грудня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді                    - Степанюка А.Г.,
суддів                                        - Епель О.В., Костюк Л.О.,
при секретарі                              - Закревській І.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на прийняте у порядку спрощеного позовного провадження рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 червня 2020 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія «Магнат» до Державної служби України з безпеки на транспорті, Управління Укртрансбезпеки у Чернігівській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И Л А:
У березні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія «Магнат» (далі - Позивач, ТОВ АПК «Магнат») звернулося до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - Відповідач-1, Укртрансбезпека), Управління Укртрансбезпеки у Чернігівській області (далі - Відповідач-2, Управління Укртрансбезпеки) про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 17.03.2020 року №189800 у сумі 17   000,00 грн.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 01.06.2020 року позов задоволено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що в акті перевірки відсутні відомості щодо характеристик вимірювального та зважувального обладнання, чинним законодавством не затверджена методика вимірювань поосьових транспортних засобів з рідким та сипучим вантажем або вантажем, який змінює розподіл навантажень на вісі транспортного засобу в русі, а матеріали справи не підтверджують, на яких підставах Відповідач використовував обладнання КП «Київдорсервіс» у своїх перевірках.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його повністю та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову. Свою позицію обґрунтовує тим, що матеріалами справи підтверджується відповідність засобу вимірювальної техніки вимогам законодавства, а відсутність затвердженої методики не є перешкодою для виконання повноважень габаритно-вагового контролю, що підтверджується відповідною судовою практикою. Звертає увагу, що сипучий вантаж є подільним, а тому його можливо розподілити таким чином, щоб унеможливити перевищення навантажень на вісь. Зауважує, що акт не передбачає зазначення у ньому технічних характеристик обладнання вагового контролю, а Правила дорожнього руху вимагають розміщення вантажу таким чином, щоб вантаж не зміщувався під час руху.
Після усунення визначених в ухвалі від 25.08.2020 року про залишення апеляційної скарги без руху недоліків ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.10.2020 року відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 09.12.2020 року.
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ АПК «Магнат» просить відмовити в її задоволенні, а рішення суду залишити в силі. Свою позицію обґрунтовує тим, що відсутність методики вимірювання ваги осі транспортного засобу із рідким та сипучим вантажем у русі унеможливлює проведення відповідного контролю та вказує на те, що результати вимірювань не можна вважати достовірними.
У судовому засіданні представник Відповідача просив вимоги апеляційної скарги задовольнити повністю з викладених у ній підстав.
Позивач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибув, направивши до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника Апелянта, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати, виходячи з такого.
Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, 17.02.2020 року на автомобільній дорозі Р-03 на під`їзді до М-03 у м. Проліски Київської області о 14:50 було здійснено зупинку для проведення перевірки транспортного засобу MAN днз. НОМЕР_1 , який використовується ТОВ АПК «Магнат» на підставі протоколу Лізингу від 19.09.2019 року до рамкового договору фінансового лізингу №5219-ГГ від 07.08.2019 року, який здійснював перевезення вантажу (зерно кукурудзи насипом) за маршрутом ТОВ «Елеватор агро» Чернігівська область, Прилуцький р-н., с. Івківці, вул. Прилуцька, будинок 19 - ТОВ «СП Рисоіл Термінал» Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Транспортна 28 під керуванням водія ОСОБА_1 .
Після проходження габаритно-вагового контролю співробітниками Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки було встановлено, що навантаження на одиночну вісь транспортного засобу складає 12,36 т при нормативному значенні 11,0 т. Таким чином, вагові параметри навантаження на одиночну вісь перевищило на 12,36%. Навантаження на строєну вісь транспортного засобу складає 25,42 т при нормативному значенні 24,0 т. Таким чином, вагові параметри навантаження на строєну вісь перевищило на 5,92%.
За результатами контрольного зважування було складено акт від 17.02.2020 року, в якому зафіксовано перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу (а.с. 5).
У подальшому, як встановлено судом першої інстанції, Відповідачем було винесено постанову №189800 від 17.03.2020 року про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 17  000,00 грн., за якою ТОВ АПК «Магнат» було визнано винним у вчиненні порушення ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачено абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» (а.с. 4).
На підставі встановлених вище обставин, здійснивши системний аналіз положень ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон), ст. 8 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» (далі - Закон про метрологію), Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року №879 (далі - Порядок №879), і Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10.12.2013 року №1007/1207 (далі - Порядок №1007/1207), суд першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на відсутність затвердженої методики та доказів зважування транспортного засобу належними вимірювальними приладами.
З такими висновками суду першої інстанції судова колегія не може погодитися з огляду на таке.
Відповідно до ст. 48 Закону автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.
Згідно ст. 60 зазначеного Закону за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються санкції за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції про те, що відсутність встановленої методики зважування транспортних засобів із сипучим вантажем та ненадання доказів відповідності зважувального обладнання вимогам чинного законодавства є підставою для скасування спірної постанови, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух» з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.
За правилами статті 33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року № 30 (далі - Правила №30), транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.
Згідно п. 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.
Пунктом 4 Правил № 30 передбачено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.
Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.
Відповідно до пп. 4 п. 2 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.
Згідно п. п. 3, 4, 6 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.
Робота пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт із зважування транспортних засобів забезпечується Укртрансбезпекою, її територіальними органами, службами автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим, областях та м. Севастополі і підприємствами, визначеними в установленому законодавством порядку.
Габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.
Приписами пунктів 15-18, 20 Порядку № 879 регламентовано, що контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.
Габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль.
Габаритно-ваговий контроль транспортного засобу проводиться протягом не більше однієї години (з моменту заїзду транспортного засобу на ваги до кінцевого оформлення матеріалів у разі виявлення порушення).
За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.
У разі пред`явлення водієм транспортного засобу міжнародного сертифіката зважування габаритно-ваговий контроль у частині зважування не здійснюється.
За результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.
Водії під час перебування в зоні стаціонарного або пересувного пункту габаритно-вагового контролю повинні виконувати законні вимоги посадових осіб та/або працівників Укртрансбезпеки, її територіальних органів та поліцейських.
Згідно п. 3 Порядку № 1007/1207 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів під час їх проїзду автомобільними дорогами загального користування проводиться посадовими особами Укртрансінспекції та працівниками відповідних підрозділів МВС.
Відповідно до пункту 4 Порядку № 1007/1207 посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю: 1) визначають місця проведення габаритно-вагового контролю за погодженням з відповідним підрозділом МВС відповідно до вимог Порядку здійснення габаритно-вагового контролю; 2) розробляють та погоджують з відповідними підрозділами МВС, службами автомобільних доріг графіки роботи пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт зі зважування транспортних засобів; 3) здійснюють зупинку транспортного засобу для здійснення габаритно-вагового контролю у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) з дотриманням Правил дорожнього руху та Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті та її територіальних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2013 року № 422; 4) видають довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю (додаток 1); 5) складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30 - 31 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю; 6) у разі невиконання водієм транспортного засобу вимог посадових осіб Укртрансінспекції щодо зупинки транспортного засобу для проведення габаритно-вагового контролю повідомляють про це працівників відповідних підрозділів МВС; 7) у разі відмови водія транспортного засобу від проходження габаритно-вагового контролю складають акт про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю (додаток 2); 8) реєструють транспортні засоби, щодо яких здійснювався габаритно-ваговий контроль і параметри яких перевищують нормативні, у журналі обліку великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів (додаток 3); 9) при здійсненні габаритно-вагового контролю перевіряють у водіїв великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів наявність дозволів на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, оформлених та виданих в установленому законодавством порядку; 10) у разі відсутності документів, визначених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», застосовують до автомобільних перевізників адміністративно-господарські штрафи, визначені статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Як було встановлено раніше, матеріали справи свідчать, що Позивач здійснював перевезення великоваговим транспортним засобом з перевищення навантаження на одиночну вісь 12,36 тон, дозволена маса 11 тон, перевищення фактичного навантаження на строєну вісь 25,42 тон, дозволена маса 24 тони.
Викладене, з урахуванням положень наведених вище нормативних актів та приписів ст. 60 Закону свідчить, що Відповідачем оскаржувана постанова винесена правомірно.
Аналогічна за своїм змістом правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 24.07.2019 року у справі №803/1540/16 та від 31.07.2019 року у справі №802/518/17-а.
Щодо посилання Позивача, з яким погодився суд першої інстанції, про те, що відсутність методики виконання вимірювань поосьових навантажень на маси вантажних транспортних засобів у русі є підставою для виникнення об`єктивних сумнівів у достовірності результатів зважування вагами, які не пройшли повірку та невідомо на якій підставі використовувалися Відповідачем, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.
Так, вимога щодо необхідності використання під час проведення габаритно-вагового контролю Укртрансбезпекою або її територіальними органами методики, затвердженої Мінекономрозвитку, яка була закріплена у п. 19 Порядку №879, виключена з 08.09.2017 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 671.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що з огляду на виключення п. 19 Порядку №879, наявність у терміні «вимірювання» посилання на методику, затверджену спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології, не свідчить про наявність у Відповідача обов`язку під час здійснення габаритно-вагового контролю керуватися методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.
Викладене за своєю суттю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 02.08.2018 року у справі №820/1420/17.
До того ж, як вірно підкреслено Апелянтом, пунктом 12.5 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року №363, передбачено, що для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова, волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху. 
Відповідно до п. 13 Порядку №879 під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.
Згідно свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 19.02.2019 року №П40М07805219, виданого Державним підприємство «Київський обласний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації», засіб вимірювальної техніки - ваги для статичного зважування тип: Лахта-У СВ-800000А/18, виробництва ТОВ «Метровес», відповідають вимогам ДСТУ EN 45501:2016 та експлуатаційної документації (а.с. 38). Указане свідоцтво чинне до 19.02.2020 року, а відтак зважувальне обладнання правомірно використовувалося станом на 17.02.2020 року.
При цьому, як вірно зауважено в апеляційній скарзі, чинне законодавство не містить вимог щодо зазначення характеристик вагового обладнання в акті перевірки. До того ж, судова колегія вважає за необхідне підкреслити, що норми п. 11 Порядку №879, як помилково зазначив суд першої інстанції, не вимагають надання акту обстеження дороги, яка використовується для здійснення габаритно-вагового контролю на автомобільній дорозі, до матеріалів перевірки.
Твердження Чернігівського окружного адміністративного суду про те, що всупереч пп. 5 п. 4 Порядку №1007/1207 Відповідачем до відзиву на позов не було надано довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю судовою колегією оцінюється критично, оскільки у позовній заяві, а також у відповіді на відзив Позивач в якості підстав заявленого позову не визначав відсутність у нього такого документа.
Посилання суду першої інстанції на постанови Верховного Суду у справах №816/2329/13-а, №826/442/13-а, №821/597/17 судова колегія вважає помилковим, оскільки у них сформульований висновок щодо протиправності рішень, прийнятих за результатами проведених із порушенням процедури перевірок. Водночас у межах цієї справи такі порушення відсутні. Безпідставним також є врахування судом правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 03.12.2019 року у справі №557/322/17, оскільки остання прийнята за інших обставин і предметом спору у згаданій справі було встановлення правомірності притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 132-1 КпАП України.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Таким чином, зважаючи на встановлену вище наявність правових підстав для застосування до підприємства санкцій за перевезення автомобільним транспортом вантажу з перевищенням показників ваги на вісь, судова колегія приходить до висновку про передчасність твердження Чернігівського окружного адміністративного суду про обґрунтованість позовних вимог, а тому вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Приписи п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при постановленні рішення порушено норми матеріального права, що стали підставою для неправильного вирішення справи. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду - скасувати.
Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -  
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті - задовольнити повністю.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 червня 2020 року - скасувати.
Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.
Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя                                                                      А.Г. Степанюк 

Судді                                                                                            О.В. Епель
          
                                                                                                    Л.О. Костюк

Повний текст постанови складено та підписано « 09» грудня 2020 року.