П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

04 листопада 2020 р.	м.Одеса	Справа № 815/6834/15	
Головуючий в 1 інстанції: Андрухів В.В.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
         судді-доповідача –	Кравця О.О.	
судді –	        Домусчі С. Д.	
судді –  	Коваля М.П.	
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 10 червня 2020 року по справі № 815/6834/15, прийнятого у складі судді Андрухіва В.В., за адміністративним позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України до ОСОБА_1 , за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 ; ОСОБА_3 ; ОСОБА_4 , про зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року Державна архітектурно-будівельна інспекція України звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про зобов`язання знести за власний рахунок самочинно збудований будинок за адресою: АДРЕСА_1 .
Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2016 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2016 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 грудня 2016 року, адміністративний позов ДАБІ України задоволено.
Судове рішення набрало законної сили 26 квітня 2016 року.
19 травня 2016 року Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист по справі №815/6834/15.
Ухвалою від 19.10.2017 року за заявою представника Державної архітектурно-будівельної інспекції України, видано дублікат виконавчого листа по даній справі.
26.09.2017 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа по справі №815/6834/15 таким, що не підлягає виконанню.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 19.10.2017 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2017 року, відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
01.06.2020 року представник ОСОБА_1 повторно звернувся до суду з заявою про визнання виконавчого листа №815/6834/15 таким, що не підлягає виконанню.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 10 червня 2020 року у задоволенні вказаної заяви – відмовлено.
Не погоджуючись з ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 10 червня 2020 року, відповідач подав апеляційну скаргу, та просив її скасувати та прийняти нове рішення, яким заяву задовольнити.
Вимоги апеляційної скарги відповідач обґрунтовує тим, що на сьогоднішній день він не може виконати зобов`язання, покладені на нього зазначеним виконавчим листом з наступних підстав: у виконавчому листі адреса будинку зазначена як: АДРЕСА_1 , однак зазначений будинок має іншу адресу, а саме: АДРЕСА_2 ; земельна ділянка, на якій розташований зазначений багатоквартирний будинок, не належить на праві власності ОСОБА_1 . Відповідно до витягу №92744960 від 25.07.2017 року право власності на зазначений об`єкт нерухомого майна зареєстровано за Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Люстдорф 139/1»; в зазначеному житловому будинку продано всі квартири, та вони на 100% заселені.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05 серпня 2020 року (у складі колегії суддів: Яковлєва О.В., Градовського Ю.М., Крусяна А.В.) відкрито апеляційне провадження у справі.
21.08.2020 року від представника ОСОБА_1 надійшла заява про відвід колегії суддів.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 року задоволено вказану заяву та прийнято відвід колегії суддів від розгляду справи.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2020 року справу прийнято до провадження колегії суддів в у складі: Кравця О.О., Домусчі С.Д., Коваля М.П. та призначено до розгляду у письмовому провадженні.
Апеляційний суд, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що вона  не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права ( ч.1-2 ст.308 КАС України).
Відповідно до ч.1 ст.374 КАС України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувана або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.
Згідно ч.2 ст.374 КАС України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Як вбачається з матеріалів справи, на даний момент судове рішення у справі не виконане боржником ані добровільно, ані в примусовому порядку.
Крім того, зі змісту заяви не вбачається, та заявником не наведено передбачених нормами чинного законодавства підстав, у розумінні ч.2 ст.374 КАС України, для визнання виконавчого листа по даній справі таким, що не підлягає виконанню.
Відповідно до частини п`ятої  статті 124 Конституції України  судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. За пунктом 9 частини третьої  статті 129 Конституції України  до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Відповідно до ч.2 ст.14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Європейська Конвенція про захист  прав людини та основоположних  свобод від 04.11.1950 року (надалі - Конвенція)  , була ратифікована Законом України N 475/97-ВР  від 17.07.97, та відповідно до ст.9 Конституції України  є частиною національного законодавства.
Згідно ч.1  ст.6 Конвенції  , кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. 
Відповідно до чіткої й усталеної практики ЄСПЛ право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін (рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції», п. 40). Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок (рішення у справі «Immobiliare Saffi» проти Італії", заява № 22774/93, п. 66, ECHR 1999-V).
Тлумачення та застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, в який тлумачиться і застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики Суду (див. рішення у справі "Скордіно проти Італії"(Scordino v. Italy) (№ 1) [ВП], № 36813/97, пункти 190 та 191, ECHR 2006-V та  п.52 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Щокін проти України" (заяви №№ 23759/03 та 37943/06), від 14 жовтня 2010року, яке набуло статусу остаточного 14 січня 2011року  ).
Окрім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що питання про визнання виконавчого листа по справі №815/6834/15 таким, що не підлягає виконанню судом вже вирішувалося, та ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 19.10.2017 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2017 року, відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
Водночас апеляційний суд зауважує, що наведені заявником доводи як у заяві, що подавалася у жовтні 2017 року, так і в даній заяві (щодо відсутності у заявника права власності на земельну ділянку та на будинок) є тотожними.
Крім того апеляційний суд відхиляє доводи заявника про те, що ДАБІ України порушено строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, який на думку заявника, сплинув ще у 2017 році та не був поновлений судом, оскільки вказана обставина не є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а у разі незгоди з рішеннями чи діями державного виконавця боржник має право оскаржити їх в порядку ст.287 КАС України.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і апеляційним судом відхиляються за необґрунтованістю.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необґрунтованості даної заяви та відсутності підстав для її задоволення.
Апеляційний суд вважає, що судом 1-ої інстанції повно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки, викладених в ухвалі суду першої інстанції, відповідають обставинам справи, правильно застосовані та додержані норми  процесуального права, ухвалу прийнято повноважним складом суду, суд не приймав рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі, судове рішення прийняте та підписано суддею, який зазначений у судовому рішенні.
Апеляційний суд, доходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та зміни або скасування ухвали суду 1-ої інстанції.
Керуючись ст.8,19, 55,125 Конституції України, ст. 6  Європейської Конвенції про захист  прав людини та основоположних  свобод від 04.11.1950 року, ст. 3,5,12,14,19,21, 292, 308, 311, 312, 315,316, 321, 322, 325,374 КАС України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 10 червня 2020 року – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її підписання  та може бути, у разі відповідності вимогам ст.328 КАС України, оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом 30-ти днів.

Повне судове рішення складене та підписане 04.11.2020 року.

Головуючий суддя                                                            О.О. Кравець

Суддя                                                                                С.Д. Домусчі

Суддя                                                                                М.П. Коваль