УХВАЛА

18 листопада 2020 року 
м. Київ

справа № 420/4301/19
адміністративне провадження № К/9901/30674/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Ханової Р.Ф.,
суддів - Олендера І.Я., Юрченко В.П.,

перевіривши касаційну скаргу   Головного управління ДПС в Одеській області
на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року 
у справі № 420/4301/19
за позовом   Товариства з обмеженою відповідальністю ВКФ «ТЕЛЕКАРТ»   
до Головного управління ДФС в Одеській області
про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення,-
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю ВКФ «ТЕЛЕКАРТ»   звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року позов задоволено.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року.

Не погоджуючись з ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року, Головне управління ДПС в Одеській області оскаржило її в касаційному порядку та просить зазначену ухвалу скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для розгляду.
Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги, заявник посилається на те, що апеляційний суд допустив порушення норм процесуального права і, як наслідок, дійшов помилкового висновку про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження у справі.
Перевіряючи доводи касаційної скарги, колегія суддів виходить з такого.
Відповідно до частини другої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Установлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року позов задоволено.
11 жовтня 2019 року Головним управлінням ДФС в Одеській області подано апеляційну скаргу на зазначене рішення, яка не відповідала вимогам статті 296 КАС України, а саме не сплачено судовий збір.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2019 року апеляційна скарга залишена без руху з наданням строку для усунення недоліків - надання оригіналу платіжного доручення про сплату судового збору в розмірі 12 181,18 грн протягом 10 днів з моменту отримання даної ухвали.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2019 року задоволено клопотання Головного управління ДФС в Одеській області про продовження строку на усунення недоліків. Продовжено строк для усунення недоліків відповідно до ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2019 року протягом 10 днів з моменту отримання вказаної ухвали.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25 листопада 2019 року апеляційну скаргу Головного управління ДФС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року повернуто.
18 вересня 2020 року на адресу Одеського окружного адміністративного суду повторно надійшла апеляційна скарга Головного управління ДПС в Одеській області разом із клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, вказуючи, що Управління вчиняло всі необхідні дії для своєчасної сплати судового збору.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання скаржника, апеляційна скарга залишена без руху з наданням строку для усунення недоліків, а саме - надання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням обґрунтованих підстав, протягом 10 днів з моменту отримання вказаної ухвали.
08 жовтня 2020 року скаржником подано клопотання про поновлення строку на усунення недоліків, обґрунтоване тими самими підставами, що й раніше подане клопотання, у задоволенні якого відмовлено ухвалою суду.
Суд апеляційної інстанції вважав, що доводи скаржника, наведені на обґрунтування підстав для поновлення строку, не можуть бути оцінені як об`єктивна перешкода для вчинення процесуальної дії у заздалегідь встановлений судом строк та відповідно підставою для поновлення зазначеного строку. Заявником до клопотання не надано жодних належних доказів, що ним вчинялись будь-які дії, направлені на отримання відповідного фінансування у встановлений статтею 295 КАС України процесуальний строк. Крім того, у нього було достатньо часу на сплату судового збору.
Ураховуючи те, що Головним управлінням ДПС в Одеській області не виконано вимоги ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження.
Так, відповідно до частин першої та другої   статті 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Відповідно до пункту 4 частини першої   статті 299 КАС України   суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі якщо, зокрема, скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
В обґрунтування касаційної скарги скаржник цитує норми   Конституції України, Бюджетного кодексу України, КАС України, Закону України «Про судовий збір», наводить рішення Верховного Суду, не зазначаючи в чому полягає порушення норм процесуального права судом апеляційної інстанції.
Суд звертає увагу податкового органу на те, що відповідно до частини другої   статті 44 КАС України   учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain" Європейський суд з прав людини зазначив, по заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.
Поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.
Верховний Суд констатує, що суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року, правильно застосував положення пункту 4 частини першої   статті 299 КАС України, правильне її застосовування є очевидним, а доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначеної норми процесуального права.
Відповідно до пункту 5 частини першої   статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
За змістом частини другої   статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
За такого правового регулювання та обставин справи Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги та необхідність відмови у відкритті касаційного провадження. 
Керуючись статтею 333 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд 
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС в Одеській області на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року у справі № 420/4301/19 за позовом   Товариства з обмеженою відповідальністю ВКФ «ТЕЛЕКАРТ»   до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення.
Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити скаржнику, а копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                Р.Ф. Ханова

Судді                                                                                                    І.Я. Олендер

                                                                                                        В.П. Юрченко