ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
09 грудня 2020 року
м. Київ
 
справа № 200/17478/13-ц
провадження № 61-3230св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Крата В. І.
суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М., 
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_3 ,
відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», 
треті особи - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, ОСОБА_2 ,
 
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2018 року в складі судді Єлісєєвої Т. Ю. та на постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 грудня 2019 року в складі колегії суддів Деркач Н. М., Каратаєвої Л. О., Демченко Е. Л.,
 
ВСТАНОВИВ :
 
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог 
 
У грудні 2013 року  ОСОБА_3 звернувся в суд із позовом до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та просив визнати недійсним та таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 06 грудня 2011 року № 9607, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І. М.
 
В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що на підставі договору іпотеки від 21 липня 2008 року, укладеного між сторонами, 06 грудня2011 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І. М. вчинено виконавчий напис № 9607 про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на приміщення магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1 », вбудованого в житловий будинок     АДРЕСА_1 , на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» для сплати боргу у розмірі 53 492,26 доларів США, що за курсом НБУ на дату вчинення виконавчого напису еквівалентно429 097,8 грн. 
 
Позивач уважав, що зазначений виконавчий напис здійснений без достатніх правових підстав, оскільки нотаріус не перевірив наявність усіх документів, передбачених статтями87, 88 Закону України «Про нотаріат», а також не перевірив безспірність заборгованості та наявність права вимоги у ТОВ «ОТП Факторинг Україна», оскільки договір іпотеки був укладений із іншою особою - ЗАТ «ОТП Банк» і про відступлення права вимоги позивача не повідомляли.
 
Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції
 
Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2013 року відкрито провадження в цій справі. 
 
Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2017 року зазначену цивільну справу передано за підсудністю до Солонянського районного суду Дніпропетровської області.
 
Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено, ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2017 року скасовано, справу направлено до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська для продовження розгляду.
 
Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня                      2018 року справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. При цьому суд першої інстанції виходив із того, що предмет цієї справи не підпадає під обмеження, визначені в частині четвертій статті 274 ЦПК України в редакції, чинній станом на 23 січня 2018 року, а тому справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
 
Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2018 року в задоволенні позову відмовлено.
 
Суд першої інстанції виходив із того, що нотаріусом та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» виконані вимоги законодавства щодо вчинення виконавчого напису та надані всі необхідні для його вчинення документи.
 
Короткий зміст судового рішення апеляційного суду 
 
Ухвалою від 20 липня 2018 року закінчено дії по підготовці до розгляду апеляційної скарги та призначено справу до розгляду на 06 листопада 2018 року в 15-00 год. у приміщенні Апеляційного суду Дніпропетровської області з викликом у судове засідання осіб, які беруть участь у справі.
 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 грудня 2019 року апеляційну скаргу позивача залишено без задоволення, рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2018 року - без змін. 
 
Апеляційний суд виходив із того, що суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи та на підставі належних і допустимих доказів дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, а доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
 
11 лютого 2019 року ОСОБА_3 з пропуском строку на касаційне оскарження подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2018 року та на постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 грудня 2019 року.
 
Ухвалою Верховного Суду від 21 березня 2019 року відкрито касаційне провадження в цій справі. 
 
Ухвалою Верховного Суду від 23 листопада 2020 року справа призначена до розгляду. 
 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
У касаційній скарзі позивач просить скасувати оскаржувані судові рішення як такі, що прийняті з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову. 
 
ОСОБА_3 вказує, що суд першої інстанції порушив гарантоване Конституцією України право на справедливий суд, оскільки не повідомив його про дату, час і місце проведення судового засідання. 
 
Відзив на касаційну скаргу
 
Відзив на дану касаційну скаргу до Верховного Суду від інших учасників справи не надходив. 
 
Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
 
Касаційна скарга подана до набрання чинності Закону України № 460-ІХ                                  від 15 січня 2020 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», тому відповідно до пункту 2 прикінцевих та перехідних положень вищезазначеного закону розглядається у порядку, що діяв до набрання чинності цим законом.
 
Згідно з положеннями статті 389 ЦПК України(тут і далі у редакції, чинній                                до 08 лютого 2020 року) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
За результатами розгляду касаційної скарги колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
У поданій у червні 2018 року апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначав, що суд першої інстанції не повідомив його належним чином про дату, час і місце розгляду справи, що порушило принцип змагальності сторін і право на справедливий суд. 
 
Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (в разі, якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
 
Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня                      2018 року справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з тих підстав, що предмет цієї справи не підпадає під обмеження, визначені в частині четвертій статті 274 ЦПК України в редакції, чинній станом на 23 січня 2018 року.
 
Аналіз матеріалів справи свідчить, що в нихвідсутні належні та допустимі докази на підтвердження факту належного повідомлення позивача про дату, час і місце розгляду справи в суді першої інстанції.
 
Апеляційний суд у порушення норм процесуального права в своїй постанові не надав правової оцінки доводам позивача про неналежне повідомлення його щодо розгляду справи в суді першої інстанції та не виконав вимоги пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України, залишивши рішення суду першої інстанції без змін за наявності обов`язкової підстави для скасування рішень суду першої інстанції та ухвалення нового рішення. 
 
Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанова апеляційного суду - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 
 
Керуючись статтями 400, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ :
 
Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково. 
 
Постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 грудня 2019 року скасувати. 
 
Справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 
 
Із моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції постанова Дніпровського апеляційного суду від 21 грудня 2019 року втрачає законну силу. 
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                       В. І. Крат
Судді                                                                                                     Н. О. Антоненко 
                                                                                                               І. О. Дундар
                                                                                                               Є. В. Краснощоков
                                                                                                               М. М. Русинчук