ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"24" листопада 2020 р.                                      Справа№ 910/4625/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Чорногуза М.Г.
суддів:            Мальченко А.О. 
          Агрикової  О.В. 
 секретар судового засідання: Михайленко С.О.
за участю представників сторін: 
від позивача: адвокат Новікова В.О., на підставі ордеру серії КС № 705476 від 15.01.2020
від відповідача: Кривошея Д.А., - уповноважений представник МОУ
розглянувши матеріали апеляційної скарги Міністерства оборони України 
на рішення Господарського суду міста Києва від 29 липня 2020 року (повний текст складено 06.08.2020 р.)
у справі № 910/4625/20 (суддя Сташків Р.Б.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ферст Груп" 
до Міністерства оборони України 
про стягнення 80 469 436 грн, - 
в с т а н о в и в :
1.          Короткий зміст позовних вимог:
1.1.          ТОВ "Ферст Груп" (далі – позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства оборони України (далі – відповідач) про стягнення, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, 80469436 грн. заборгованості за поставлений товар (т.І, а.с. 1-8, 133-137).
1.2.          Вирішення судом першої інстанції питання розглядати справу з урахуванням нової ціни позову відображено у протоколі судового засідання від 25.05.2020 р. (а.с. 207-208)
1.3.          Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем умов договорів №286/1/19/23 та № 286/1/19/24 у частині прийняття та оплати поставленого товару.

2.          Короткий зміст рішення суду першої інстанції:
2.1.          Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.07.2020 у справі №910/4625/20 позовні вимоги задоволено (т.І, а.с. 225-233).

3.          Короткий зміст вимог апеляційної скарги:
3.1.          Міністерство оборони України звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржвуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

4.          Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу:
4.1.          У апеляційній скарзі відповідач зазначає про те, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що позивачем поставлено за замовленням відповідача у військові частини вказаний у відповідних рознарядках товар на спірну суму із простроченням, а тому відповідач відмовився його приймати і відповідно до умов вищевказаних договорів прийняв його на відповідальне зберігання.
4.2.          Відповідач зазначив, що відповідно до умов зазначених договорів розрахунок за поставлений товар здійснюється відповідачем протягом 30 календарних днів після отримання останнім передбачених у цих договорах документів, які відповідачу передані не були. Відтак, строк оплати не настав. До того ж сума заборгованості, яку позивач просить суд стягнути не була зареєстрована у органах Державної казначейської служби України як бюджетне зобов`язання, оскільки документи, що підтверджують постачання товару направлені Міністерству після закінчення 2019 бюджетного року, що суперечить вимогам Бюджетного кодексу України. 
4.3.          Відповідач наголосив, що підтверджуючі документи, які могли б стати підставою для оплати надані (зареєстровані) відповідачу лише у 2020 році та залишені ним без реалізації. Відповідач посилається також на відсутність вини з оплати товару, оскільки позивачем порушено порядок надання (належним чином оформлення) документів, що є підставою для оплати.

5.          Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи:
5.1.          Позивач у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що ним виконане зобов`язання з поставки продукції у визначеному договором порядку, натомість відповідач необґрунтовано відмовився від прийняття належного виконання та повідомив про необхідність укладення договорів заповідального зберігання на поставлену продукцію, оскільки вказана продукція відвантажувалась за згоди замовника.
5.2.          Також позивач посилається на положення ст. 617 ЦК України.

6.          Розподіл справи:
6.1.          Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.09.2020, матеріали судовій справі № 910/4625/20 разом з апеляційною скаргою Міністерства оборони України передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя – Чорногуз М.Г., судді – Мальченко А.О., Агрикова О.В.
6.2.          Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.09.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Господарського суду міста Києва від 29 липня 2020 року у справі №910/4625/20 та повідомлено учасників справи про те, що судове засідання відбудеться 06.10.2020 р.
6.3.          Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.10.2020 р. у судовому засіданні оголошено перерву до 03.11.2020 р.
6.4.          Судове засідання 3.11.2020 року не відбулося у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному.
6.5.          Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.11.2020 справа призначена до розгляду на 24.11.2020 р.

7.          Інші процесуальні дії у справі:
7.1.          У судовому засіданні 24.11.2020 р. представник відповідача надав пояснення, в яких підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. 
7.2.          Представник позивача у судовому засіданні 24.11.2020 р. надав пояснення, в яких заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив відмовити у її задоволенні, а оскаржуване рішення залишити без змін. 

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
8.          Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини справи:
8.1.           02.07.2019 між Міністерством (Замовник) та Товариством (Постачальник) укладено два договори про постачання для державних потреб нафти і дистилятів (бензин) для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України) №286/1/19/23 та №286/1/19/24 (далі – Договори) (т.І, а.с. 9-15, 21-27). 
8.2.          Відповідно до зазначених Договорів Товариство зобов`язувалося постачати у 2019 році бензин автомобільного довготривалого зберігання А-80-ДЗ (далі – Продукція) для потреб Міністерства згідно з передбаченими у цих Договорах специфікацій, а Міністерство – забезпечити приймання Продукції та її оплату в асортименті, кількості, у строки і за цінами згідно із викладених у цих Договорах Специфікацій.
8.3.          Пунктом 1.1 Договору №286/1/19/23 (Специфікація) передбачено, що Товариство зобов`язалося поставити Міністерству Продукцію в кількості 3305,0 тонн до 30.08.2019, 2649,0 тонн – до 30.09.2019, 3673,0 тонн до 31.10.2019 на загальну вартість 315380520 грн. (з ПДВ).
8.4.          Пунктом 1.1 Договору №286/1/19/24 (Специфікація) передбачено, що Товариство зобов`язалося поставити Міністерству Продукцію в кількості 2695,0 тонн до 30.08.2019, 3365,0 тонн – до 30.09.2019, 2355,0 тонн до 31.10.2019 на загальну вартість 275675400 грн. (з ПДВ).
8.5.          Відповідно до умов Договорів ціна за тонну Продукції (без ПДВ з витратами на завантаження Продукції в місцях навантаження та транспортними витратами) складає 27300 грн.
8.6.          Загальна вартість Продукції з ПДВ (ціна договору) за Договором №286/1/19/23 складає 315380520 грн., а за Договором № 286/1/19/24 – 275675400 грн. (пункти 1.1, 3.1 Договорів).
8.7.          Пунктами 1.2 Договорів передбачено, що Замовник має право зменшувати обсяги закупівлі за Договорами, залежно від реального фінансування видатків.
8.8.          У розділах ІV Договорів сторонами обумовлено порядок здійснення оплати Продукції.
8.9.          Так, згідно з пунктами 4.1 Договорів розрахунок за фактично поставлену продукцію здійснюється протягом 30 календарних днів (за умови надходження бюджетних коштів на рахунок Міністерства оборони України за даним кодом видатків) з дати надання постачальником до Департаменту державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів Міністерства оборони України належним чином оформлених документів передбачених цим договором. 
8.10.          У пунктах 4.2 Договорів передбачено, що Постачальник зобов`язаний надати замовнику після постачання продукції наступні документи: рахунок-фактуру на відвантажену продукцію; акт приймання-передачі; видаткову накладну; повідомлення-підтвердження, яке оформлюється одержувачем Замовника; копію паспорту якості на відвантажену Продукцію; акт прийому-передачі продукції.
8.11.          Пунктами 4.3 Договорів визначено, що без вищевказаних документів або відсутності встановленої інформації, оплата постаченої продукції не здійснюється.
8.12.          Пунктами 5.1 Договорів передбачено, що Постачальником продукція постачається на умовах DDP до складу замовника відповідно до Міжнародних правил по тлумаченню торговельних термінів "Інкотермс" у редакції 2010 року згідно з встановленими нормами відвантаження у тарі та упаковці, яка забезпечує її збереження під час транспортування, вантажно-розвантажувальних робіт та збереження в межах термінів, установлених діючими технічними умовами. 
8.13.          Продукція, яка буде поставлена без згоди Замовника, з порушенням положень Договору (у тому числі в більшій кількості, ніж зазначено у специфікації до Договору) чи поставлена якщо одержувач Замовника відмовився від її прийняття, приймається одержувачем Замовника на відповідальне зберігання за винятком випадків, коли відповідно до вимог законодавства одержувач Замовника вправі відмовитись приймати її від органів транспорту. Всі витрати пов`язані з відповідальним зберіганням такої Продукції відшкодовуються за рахунок Постачальника. Постачальник зобов`язаний у п`ятиденний строк з дня отримання письмового повідомлення від Замовника (одержувачів Замовника) про прийняття продукції на відповідальне зберігання, розпорядитись не прийнятою до використання одержувачем Замовника Продукцією. При неотриманні в зазначені строки відповіді, одержувач Замовника повідомляє Замовника та розпоряджається Продукцією, поставленою з порушенням умов Договору відповідно до рішення Замовника (пункти 5.4 Договорів).
8.14.          Договір вважається виконаним при умові постачання 99% продукції (пункти 5.5 Договорів).
8.15.          Пунктами 6.1.1 Договорів передбачено обов`язок Замовника своєчасно та в повному обсязі сплачувати вартість поставленої Продукції протягом 30 календарних днів (за умови надходження бюджетних коштів на рахунок Міністерства оборони України за даним кодом видатків) з дати надання Постачальником Замовнику належним чином оформлених документів передбачених цими Договорами. 
8.16.          Відповідно до пунктів 6.3 Договорів Постачальник зобов`язаний забезпечити постачання Продукції у строки, встановлені договором та забезпечити постачання Продукції, згідно специфікації та якість якої відповідає умовам, установленим розділами ІІ Договорів.
8.17.          За умовами пунктів 10.1 Договорів ці Договори набирають чинності з дати їх підписання сторонами і діють до 31.12.2019, а у частині проведення розрахунків до повного їх завершення.
8.18.          Пунктами 1.1 додатку № 12.1 до Договорів передбачено, що прийняття Продукції за кількістю та якістю (за встановленими документами) здійснюється одержувачем Замовника в присутності представника Постачальника та оформляється актом, який складає одержувач Замовника у термін до 3 діб після прибуття продукції до місця поставки. Належним чином оформлені документи, зазначені у п.4.2 Договору, є підтвердженням прийняття продукції.
8.19.          Продукція, яка поставлена з порушенням умов Договору, одержувачем Замовника не приймається (пункти 4 додатку № 12.1 до Договорів).
8.20.          Як убачається із додатку № 12.2 до Договору № 286/1/19/23 (Рознарядка на постачання Товариством Продукції), позивач зобов`язувався за замовленням відповідача поставити, зокрема:
- військовій частині НОМЕР_1 (поштова адреса: 61098, Миколаївська область, Новоодеський район, с. Костянтинівка) Продукцію у обсязі 931,0 тонн у строк до 31.10.2019 (включно), станція призначення Баловне;
- військовій частині НОМЕР_2 (поштова адреса: 09112, Київська область, м. Біла Церква, вул. П. Коновальця) Продукцію у обсязі 816,0 тонн у строк до 31.10.2019 (включно), станція призначення Біла Церква (т.І, а.с. 31-32).
8.21.          З додатку № 12.2 до Договору № 286/1/19/24 (Рознарядка на постачання Товариством Продукції) слідує, що, зокрема, за замовленням відповідача позивач зобов`язувався поставити:
- військовій частині НОМЕР_3 (поштова адреса: АДРЕСА_1 ; адреса відділу зберігання пального – 61007, м. Харків, пр-т Індустріальний, 1) Продукцію у обсязі 1460,0 тонн у строк до 31.10.2019 (включно); станція призначення Індустріальна;
- військовій частині НОМЕР_4 (поштова адреса: АДРЕСА_2 ; в/ч НОМЕР_4 (адреса відділу зберігання пального – 80363, Львівська область, смт. Куликів) Продукцію у обсязі 220,0 тонн у строк до 31.10.2019 (включно), станція призначення Куликів (т.І, а.с. 19-20).
8.22.          Рішенням Господарського суду м. Києва від 23.01.2020, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.05.2020, у справі №910/15314/19 внесено зміни до Договору № 286/1/19/24, а саме Специфікацію (пункт 1.1 вказаного Договору № 286/1/19/24) викладено у редакції, згідно із якою передбачено, що Товариство зобов`язано поставити Міністерству Продукцію в кількості 2695,0 тонн до 30.10.2019, 3365,0 тонн – до 15.12.2019, 2355,0 тонн – до 31.12.2019 на загальну вартість 275675400 грн. (з ПДВ) (т.І, а.с. ).
8.23.          Рішенням Господарського суду м. Києва від 25.02.2020, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 04.06.2020, у справі №910/15320/19 внесені зміни до Договору № 286/1/19/23, а саме до пункту 1.1 вказаного Договору № 286/1/19/23, викладено Специфікацію у редакції, відповідно до якої Товариство зобов`язано поставити Міністерству Продукцію в кількості 3305,0 тонн до 30.10.2019, 2649,0 тонн – до 15.12.2019, 3673,0 тонн – до 31.12.2019 на загальну вартість 315380520 грн. (з ПДВ) (т.І, а.с. ).
8.24.          У період з 15 до 28 грудня 2019 року позивачем відвантажено автомобільним та залізничним транспортом у місця вказані в рознарядках за Договорами, а відповідними одержувачами відповідача прийнято в подальшому наступну Продукцію:
- 1194,964 тонн на станцію Індустріальна, м. Харків (отримувач військова частина А1361), що підтверджується відповідними товарно-транспортними та залізничними накладними (т.І а.с. 87-107);
- 820,3 тонн на станцію Біла Церква Київської області (отримувач військова частина НОМЕР_2 ), що підтверджується відповідними товарно-транспортними накладними (т.І а.с. 42-75);
- 240,871 тонн на станцію Костянтинівка Миколаївської області (отримувач військова частина НОМЕР_1 ), що підтверджується відповідними товарно-транспортними накладними (т.1 а.с. 76-86);
- 200,197 тонн на станцію Куликів Львівської області (отримувач військова частина НОМЕР_4 ), що підтверджується відповідними товаротранспортними накладними (т.І, а.с. 144-150), видатковою накладною № 1771 від 30.12.2019 (т.І, а.с. 140), актами приймання-передачі № 29, №30 затвердженими командиром військової частини №2678 10.01.2020 (дата закінчення приймання продукції (т.І, а.с. 141-142), повідомленням підтвердженням № 1 отримання (т.І, а.с. 143) та оприбуткування за бухгалтерським обліком матеріальних цінностей, закуплених Міністерством оборони України в централізованому порядку 14.01.2020 № 13/ПММ).

9.          Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини:
9.1.          Укладений сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки.
9.2.          Факт отримання зазначеними військовими частинами Продукції у заявленому обсязі відповідачем не оспорюється, однак відповідач зазначає, що вказаний обсяг Продукції був прийнятий ним не у власність, а на відповідальне зберігання, оскільки вказаний обсяг Продукції був поставлений із простроченням, і тому відповідач відмовився від прийняття цієї Продукції у власність.
9.3.          У грудні 2019 року на підставі рознарядок відповідача на зазначені в них адреси та відповідним одержувачам відповідача було поставлено, а останніми в подальшому прийнято від позивача Продукцію у загальному обсязі 2456,332 тонн, загальною вартістю 80469436,32 грн. (з ПДВ), і зокрема:
- військовою частиною А1361 Продукцію обсягом 1194,964 тонн, загальною вартістю 39147020,64 грн (з ПДВ);
- військовою частиною А2791 Продукцію обсягом 820,3 тонн, загальною вартістю 26873028 грн. (з ПДВ);
- військовою частиною НОМЕР_1 Продукцію обсягом 240,871 тонн, загальною вартістю 7890933,96 грн. (з ПДВ);
- військовою частиною НОМЕР_4 Продукцію обсягом 200,197 тонн, загальною вартістю 6558453,73 грн. (з ПДВ).
9.4.          Зазначений факт представниками сторін не заперечується і підтверджується вищезазначеними документами.
9.5.          При цьому, враховуючи внесені судовим рішеннями у справах №910/15314/19 та №910/15320/19, що набрали законної сили, зміни до Договорів щодо продовження строків поставки Продукції, остання була поставлена позивачем у передбачений Договорами строк.
9.6.          Позивач через свого уповноваженого представника на виконання умов Договорів намагався вручити відповідачу документи, необхідні для здійснення оплати поставленої Продукції, відповідно до переліку, що визначений пунктами 4.2 Договорів, однак відповідач відмовився приймати та підписувати ці документи, що підтверджується залученими до матеріалів справи копіями актів про відмову отримання документів від 10.01.2020 та 15.01.2020, а також нотаріально посвідченою заявою-поясненням від 27.04.2020 за № 1524 уповноваженої особи позивача Бєсєди Є.П. (т.І, а.с. 182, 183, 184-185).
9.7.          Листом від 15.01.2020 №1501/20-8 позивач повторно надав відповідачу належним чином оформлені оригінали передбачених п. 4.2.1.-4.2.6 Договорів документів, що відображено у додатках до цього листа (т.І, а.с. 34-37).
9.8.          До матеріалів справи позивачем додано копії документів відповідно до переліку, що визначений пунктами 4.2 Договорів, а саме копії: рахунків-фактур на відвантажену продукцію; актів приймання-передачі; видаткових накладних; повідомлення-підтвердження; паспортів якості на відвантажену продукцію (т. І, а.с. 138-143, 151-180).
9.9.          Листом від 17.01.2020 за №286/9/366 (тобто після здійснення позивачем поставки та надання документів) відповідач повідомив позивача, що у зв`язку із порушенням термінів постачання Продукції Міністерство, керуючись статтею 236 ГК України, пунктом 6.2.5 Договорів, в односторонньому порядку відмовляється від прийняття подальшого виконання зобов`язань Товариством на суму 96019560 грн. за цими Договорами. Цим же листом відповідач просив терміново, відповідно до пунктів 5.4 Договорів укласти з військовими частинами договори на відповідальне зберігання поставленого пального та вирішити питання щодо його переміщення (т.І, а.с. 38).
9.10.          У відповідь на вказаний лист позивач листом від 20.01.2020 №2001-20-10 повідомив що постачання продукції здійснювалось до вираження замовником заперечень щодо можливості її отримання та просив забезпечити виконання обов`язків з приймання поставленої продукції та її оплати (т.І, а.с. 39-40).
9.11.          Відмова відповідача від отримання товару та документів є такою, що не відповідає як умовам Договорів, так і нормам чинного законодавства, виходячи із наступного.
9.12.          Пункти 6.2.5 Договорів передбачають право Замовника у разі порушення Постачальником, зокрема, строків, які визначені у специфікаціях та/або рознарядках, в односторонньому порядку відмовитися від прийняття подальшого виконання зобов`язань Постачальником за цими Договорами, відмовитися від встановлення на майбутнє господарських відносин з Постачальником, розірвати Договір.
9.13.          Внаслідок продовження строків поставки Продукції на підставі судових рішень, що набрали законної сили, у справах №910/15314/19 та №910/15320/19, позивача не можна вважати таким, що порушив строки поставки, оскільки спірну партію Продукції поставлено ним без прострочення.
9.14.          Відвантаження спірної Продукції здійснювалось Постачальником за згоди Замовника, що виражена в листі від 07.10.2019 № 286/9/6324, відповідно до якої позивачу запропоновано продовжити виконання зобов`язань за договором (т.І, а.с. 33) та до моменту повідомлення Замовника про відмову від прийняття подальшого виконання зобов`язань (лист від 17.01.2020 № 286/9/366).
9.15.          При цьому, Продукція (заборгованість за яку позивачем пред`явлено до стягнення) поставлена позивачем у визначений договором з урахуванням судових рішень у справах №910/15314/19 та №910/15320/19 строк, відповідач неправомірно відмовився від її прийняття та подальшого прийняття товаросупровідних документів на неї. 
9.16.          З огляду на викладене, обов`язок позивача щодо поставки Продукції слід вважати виконаним. Також, Продукція вважається прийнятою відповідачем, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що вказана Продукція не відповідала якості, кількості та іншим характеристикам визначених Замовником, і будь-яких зауважень чи претензій з даного приводу відповідач не пред`явив. 
9.17.          Вказане свідчить про відсутність у відповідача підстав для прийняття поставленої позивачем Продукції на відповідальне зберігання.
9.18.          При цьому, зважаючи на те, що відповідач неправомірно відмовляється із січня 2020 року від прийняття від позивача документів згідно з переліком зазначеним у пунктах 4.2 Договорів, - строк оплати слід вважати таким, що настав.
9.19.          Доказів оплати заявленої до стягнення суми боргу матеріали справи не містять.

10.          Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції:
10.1.          Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача 80469436 грн. боргу з огляду на те, що позивачем доведено факт наявності у відповідача заборгованості за поставлений товар.

11.          Мотиви прийняття або відхилення аргументів, викладених учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу:
11.1.          Колегія суддів зазначає, що відповідач помилково посилається в обґрунтування відмови від приймання товару на прострочення позивачем здійснення поставки товару з огляду на те, що рішенням Господарського суду м. Києва від 25.02.2020, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 04.06.2020, у справі №910/15320/19 до пункту 1.1 вказаного Договору № 286/1/19/23 внесено зміні, а саме, викладено Специфікацію у редакції, відповідно до якої позивач зобов`язався поставити відповідачу Продукцію в кількості 3305,0 тонн до 30.10.2019, 2649,0 тонн – до 15.12.2019, 3673,0 тонн – до 31.12.2019 на загальну вартість 315380520 грн. (з ПДВ), а також те, що поставку на пред`явлену до стягнення суму заборгованості (80469436 грн.) здійснено позивачем у період з 15 до 28 грудня 2019 року, тобто у визначені договором (з урахування внесених до нього змін) строки.
11.2.          Направлення відповідачу документів, що підтверджують постачання товару після закінчення 2019 бюджетного року, умовам укладеного сторонами договору не суперечать з огляду на внесення змін до нього в частині строку поставки та строку дії договору.
11.3.          Не спростовують правильних висновків суду першої інстанції і твердження відповідача про те, що оскільки позивачем не передано відповідачу передбачених договором документів строк виконання зобов`язання з розрахунку за поставлений товар не настав, з огляду на те, що не передача документів була зумовлена бездіяльністю відповідача (яка полягала у відмові в отриманні таких документів), що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.
11.4.          Також не спростовують правильних висновків суду першої інстанції і твердження відповідача про те, що сума заборгованості, яку позивач просить стягнути не була зареєстрована у органах Державної казначейської служби України як бюджетне зобов`язання, оскільки вказана обставина залежала виключно від дій відповідача.
Крім того відповідно до ст. 1 Бюджетного кодексу України, цим кодексом регулюються відносини, що виникають у процесі складання, розгляду, затвердження, виконання бюджетів, звітування про їх виконання та контролю за дотриманням бюджетного законодавства, і питання відповідальності за порушення бюджетного законодавства, а також визначаються правові засади утворення та погашення державного і місцевого боргу.
Вказане свідчить про те, що норми бюджетного законодавства не регулюють зобов`язальних правовідносин сторін, які виникли з договорів поставки товару і не можуть спростовувати права постачальника на отримання плати за поставлений товар. 
Відповідно до статті 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.
Згідно з частиною 2 статті 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення; у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності; не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.
Аналогічні норми містить стаття 617 ЦК України, згідно з якою не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.
Крім того, за загальним правилом, закріпленим у частині 1 статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання через відсутність у нього необхідних коштів, з огляду на що колегія суддів зазначає про помилковість тверджень відповідача про неможливість виконання грошового зобов`язання через відсутність необхідних коштів, що відповідає викладеним у постановах Верховного Суду у справі №910/4377/18 від 01.07.2019, №910/2144/18 від 01.07.2019, №910/4375/18 від 08.07.2019 правовим висновкам.

12.          Чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права чи інтереси, за захистом яких особа звернулась до суду:
12.1.           Матеріалами справи підтверджено факт порушення відповідачем права позивача на своєчасне отримання оплати за поставлений товар.

13.          Посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції:
13.1.           Стаття 2 ГПК України визначає, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
13.2.           Здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст.5 ГПК України).
13.3.          Відповідно до ст. 11 ГПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. 
13.4.          Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 14 ГПК України).
13.5.          Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст. 74 ГПК України). 
13.6.          Зі змісту ч.4 ст. 75 ГПК України вбачається, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
13.7.          Відповідно до ст. 79 ГПК України, згідно яких наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
13.8.          За змістом 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
13.9.          Відповідно до ст. 236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
13.10.          Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України).
13.11.          Відповідно до ч. 1 ст. 615 ЦК України у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. 
13.12.          Статтею 236 ГК України передбачено право управненої сторони відмовитися від прийняття подальшого виконання зобов`язання за господарським договором у випадку порушення своїх зобов`язань за цим договором другою стороною.
13.13.          Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. 
13.14.          Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків (ч. 3 ст. 612 ЦК України).
13.15.          Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.  До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
13.16.          Частиною 1 статті 664 ЦК України передбачено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.
13.17.          Покупець зобов`язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Покупець зобов`язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства (ст. 689 ЦК України).
13.18.          Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, ст. 193 ГК України зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.
13.19.          Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу (ч. 1 ст. 691 ЦК України).
13.20.          Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 ЦК України). 

14.          Висновки Північного апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги:
14.1.          Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення ґрунтується на засадах верховенства права, є законним, - ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права і обґрунтоване, - прийняте на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
14.2.          Рішення Господарського суду міста Києва від 29 липня 2020 року у справі №910/4625/20 залишити без змін.
14.3.           Апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Господарського суду міста Києва від 29 липня 2020 року у справі №910/4625/20 залишити без задоволення.

15.          Розподіл судових витрат:
15.1.           Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на скаржника.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 282, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Господарського суду міста Києва від 29 липня 2020 року у справі №910/4625/20 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 29 липня 2020 року у справі №910/4625/20 залишити без змін.
3. Судові витрати, у вигляді витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги, покласти на Міністерство оборони України.
4. Справу №910/4625/20 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 ГПК України.
Повний текст постанови складено – 25.11.2020 р. 

Головуючий суддя                                                            М.Г. Чорногуз 

Судді                                                                                А.О. Мальченко

                                                                                О.В. Агрикова