ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/1582/20                                                        Суддя (судді) першої інстанції: Леонтович А.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  16 листопада 2020 року                                                                 м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача:                                        Аліменка В.О.
суддів:                                                            Бєлової Л.В., Кучми А.Ю.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Служби безпеки України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 липня 2020 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України, третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області про зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И Л А:
До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 до Служби безпеки України, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому просить суд:
- зобов`язати Службу Безпеки України здійснити подання до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області щодо призначення ОСОБА_1 пенсії відповідно до п. а) ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб".
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 20 липня 2020 року позов задоволено частково.
Зобов`язано Службу Безпеки України оформити необхідні документи та подання щодо вирішення питання про призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 та направити їх до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі Служба безпеки України, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
З матеріалів справи вбачається, ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 виданим Солом`янським РУ ГУ МВС України у м. Києві 11.06.2002. 
Майор запасу СБУ Голець О.П. в період з 28.06.1994 по 16.04.1996 проходив військову службу в Збройних Силах України; з16.04.1996 по 05.07.2015 проходив військову службу в органах СБ України на посадах офіцерського складу.
Згідно витягу з наказу №537-ОС від 05.07.2015 ОСОБА_1 звільнено з військової служби за пп. "а" п.61 та  пп."б" п.63 (за станом здоров`я) у запас Служби безпеки України та виключено зі списків особового складу. Календарна вислуга років на 05.07.2015 складає 21 рік 7 днів.
07.10.2019 позивач звернувся до Служби безпеки України із заявою призначення йому пенсії за вислугу років відповідно п. "а" ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Листом №21/3/2-7-17/5 від 09.11.2019 позивача повідомлено, що станом на 05.07.2015 його вислуга років складає 21 рік 00 місяців 07 днів, у зв`язку із недостатньою на день звільнення вислугою років, правові підстави для призначення пенсії за вислугою років відсутні.
Згідно з частиною першою ст. 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ (надалі - Закон № 2262), особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.
Відповідно до частини першої ст. 23 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" від 23 червня 2005 року №2713-IV (надалі - Закон №2713-IV), держава забезпечує соціальний захист персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до Конституції України, цього Закону та інших законів України.
Згідно з частиною четвертою ст. 23 Закону №2713-IV, особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби встановлюється пільговий залік вислуги років для призначення пенсії - один місяць служби за сорок днів; особам, які проходять службу у воєнізованих формуваннях і установах виконання покарань, призначених для тримання засуджених до довічного позбавлення волі, - один місяць служби за півтора місяця, а в установах виконання покарань, призначених для тримання і лікування інфекційних та психічно хворих засуджених, - один місяць служби за два місяці за переліком посад і в порядку, що затверджуються Міністерством юстиції України.
Відповідно до частини третьої ст. 23 Закону №2713-IV, пенсійне забезпечення осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби здійснюється відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Згідно з п. "а" частини першої ст. 12 Закону № 2262, пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б" - "д", "ж" статті 1 - 2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше.
Відповідно до ст. 17-1 Закону № 2262-ХІІ, порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пп. "г" пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей" від 17 липня 1992 року № 393, до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за сорок днів час проходження служби особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби.
Відповідно до частини п`ятої ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
А як зазначено в Постанові Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №750/9775/16-а за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання рішення протиправним та зобов`язати вчинити певні дії, до актів правового регулювання умов і порядку призначення пенсій за вислугу років належать і ті правові акти, які передбачають пільгове (кратне) обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, що дає право на призначення й отримання різних видів пенсій та соціального забезпечення.
У зв`язку з наведеним, колегія суддів дійшла висновку щодо наявності підстав для призначення Позивачу пенсії за вислугою років відповідно до ст. 12 Закону № 2262-ХІІ, оскільки з врахуванням вислуги років у пільговому обчисленні його стаж становить понад 23 календарних роки.
Згідно з п. 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2007 року за № 135/13402 (надалі - Порядок № 3-1), заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи).
Відповідно до п. 12 Порядку № 3-1, уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії, ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.
Отже, зазначеним Порядком визначено обов`язок Відповідача оформити подання про призначення пенсії Позивачу і направлення його до органу, що призначає пенсії, вимоги якого Відповідачем не виконано.
У зв`язку з наведеним, колегія суддів дійшла висновку про зобов`язання Відповідача підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області документів для вирішення итання про призначення Позивачу пенсії за вислугу років на пільгових умовах відповідно до Порядку №3-1.
З огляду на наведені правові норми та фактичні обставини справи слід погодитись з висновком суду попередньої інстанції про наявністьі підстав для часткового задоволення позову.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
          Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, колегія суддів, - 
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Служби безпеки України - залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 липня 2020 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач                                                             В.О. Аліменко

Судді                                                                                 Л.В. Бєлова

                                                                                          А.Ю. Кучма

Повний текст постанови складено 16 листопада 2020 року.