ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3395/20 Справа № 201/10403/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Демидова С. О. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді Єлізаренко І.А.
суддів Красвітної Т.П. Свистунової О.В., 
за участю секретаря Заворотного К.Я.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерний банк “Укргазбанк” на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 19 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства акціонерний банк “Укргазбанк”, третя особа ОСОБА_2 про визнання недійсними пунктів кредитного договору,-

В С Т А Н О В И Л А :

       У версені 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ АБ “Укргазбанк”, третя особа ОСОБА_2 про визнання недійсними пунктів кредитного договору.
       В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що 26 березня 2018 року між нею та ПАТ АБ “Укргазбанк” був укладений кредитний договір №0263/03/2018/0189, за умовами якого вона отримала споживчий кредит на придбання автомобіля в сумі 774200 грн. на строк по 24 березня 2023 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15,49% річних. У забезпечення виконання умов зазначеного кредитного договору між нею та банком був укладений договір застави відповідного транспортного засобу №0263/03/2018/0189 від 26 березня 2018 року, та між сторонами і ОСОБА_2 був укладений договір поруки №0263/03/2018/0189Р від 26 березня 2018 року. 23 березня 2018 року позивачем було оформлено договір добровільного страхування наземного транспорту №3112/205/007231. 07 травня 2019 року позичальник ОСОБА_1 , попередивши про це працівника банку, здійснила черговий платіж у погашення кредитної заборгованості в розмірі більшому на 3928 грн. за визначений графіком повернення кредиту. Протягом дії кредитного договору позивач вчасно і у визначеному сторонами розмірі здійснювала сплату щомісячних платежів, однак наприкінці травня 2019 року стала отримувати СМС-повідомлення від відповідача про необхідність сплати заборгованості в розмірі 3382 грн. 62 коп. З роз`яснень працівника місцевого відділення банку позивач з`ясувала, що таке штучне утворення заборгованості відбулося внаслідок нарахування комісії за управління коштами в частині обслуговування кредитної заборгованості з підстави несвоєчасного подання нею до банку доказів сплати страхових платежів за договором страхування наданого в заставу транспортного засобу. ОСОБА_1 звернулася на адресу відповідача із заявою про перерахунок кредитної заборгованості, а також з повторним повідомленням про внесення 07 травня 2019 року дострокового повернення споживчого кредиту в сумі 3928 грн. Однак, відповіді від банку на вказане звернення і перерахунку кредитної заборгованості у зв`язку із вищезазначеним частковим погашенням споживчого кредиту не отримала. На підставі викладеного ОСОБА_1 просила суд визнати недійсними пп 1.3.3, п 1.3, ч.ч. 3,4 п 3.1, п. 3.3, пп 3.3.1, п. 3.4 та пп 3.4.1, п. 3.6, п. 3.8, п. 3.13 кредитного договору № 0263/03/2018/0189 від 26 березня 2018 року в частині комісії за управління коштами в частині обслуговування кредитної заборгованості з моменту його укладення; зобов`язати ПАТ АБ “Укргазбанк” (03087, м. Київ, вул. Єреванська, 1, код ЄРДПОУ 23697280, код банку 320478) здійснити перерахунок всіх платежів за кредитним договором № 0263/03/2018/0189 від 26 березня 2018 року ґрунтуючись на встановленій п. 3.7 кредитного договору № 0263/03/2018/0189 від 26 березня 2018 року та ст. 19 Закону України «Про споживче кредитування» черговості погашення вимог за договором про споживчий кредит і призначення платежів за платіжними квитанціями, та за наслідками перерахунку укласти шляхом направлення засобом кур`єрського зв`язку ОСОБА_1 за місцем мешкання: АДРЕСА_1 для розгляду та підписання підписаних ПАТ АБ “Укргазбанк” двох примірників додаткової угоди до кредитного договору №0263/03/2018/0189 від 26 березня 2018 року із зміненим внаслідок перерахунку розмірів періодичного платежу і графіку зменшення заборгованості по кредиту; надати тлумачення змісту і визначити місце виконавчого обов`язку позичальником з надання доказів страхових платежів за пп. 4.3.7 кредитного договору № 026/03/2018/0189 від 26 березня 2018 року; судові витрати покласти на відповідача.
       Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 19 грудня 2019 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 . Визнано недійсними пп 1.3.3, п 1.3, ч.ч. 3,4 п 3.1, п. 3.3, пп 3.3.1, п. 3.4 та пп 3.4.1, п. 3.6, п. 3.8, п. 3.13 кредитного договору № 0263/03/2018/0189 від 26 березня 2018 року в частині комісії за управління коштами в частині обслуговування кредитної заборгованості з моменту його укладення. Зобов`язано ПАТ АБ “Укргазбанк” (03087, м. Київ, вул. Єреванська, 1, код ЄРДПОУ 23697280, код банку 320478) здійснити перерахунок всіх платежів за кредитним договором № 0263/03/2018/0189 від 26 березня 2018 року грунтуючись на встановленій п. 3.7 кредитного договору № 0263/03/2018/0189 від 26 березня 2018 року та ст. 19 Закону України “Про споживче кредитування” черговості погашення вимог за договором про споживчий кредит і призначення платежів за платіжними квитанціями, та за наслідками перерахунку укласти шляхом направлення засобом кур`єрського зв`язку ОСОБА_1 за місцем мешкання: АДРЕСА_1 для розгляду та підписання підписаних ПАТ АБ “Укргазбанк” двох примірників додаткової угоди до кредитного договору № 0263/03/2018/0189 від 26 березня 2018 року із зміненим внаслідок перерахунку розмірів періодичного платежу і графіку зменшення заборгованості по кредиту. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ПАТ АБ “Укргазбанк” (03087, м. Київ, вул. Єреванська, 1, код ЄРДПОУ 23697280, код банку 320478) на користь держави судовий збір в розмірі 1 536 грн. 80 коп.
В апеляційній скарзі ПАТ АБ “Укргазбанк” просять рішення суду від 19 грудня 2019 року року скасувати в частині задоволених позовних вимог  ОСОБА_1  та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
В іншій частині рішення суду учасниками справи не оскаржується.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обгрунтованість. 
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Як вбачається з матеріалів справи, 26 березня 2018 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» і ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №0263/03/2018/0189, за умовами якого ОСОБА_1 отримала споживчий кредит на придбання автомобіля в сумі 774200 грн. на строк по 24 березня 2013 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15,49% річних (а.с.19-28).
       Пунктом 1.3.3 кредитного договору № 0263/03/2018/0189 від 26 березня 2018 року передбачено, що позичальник сплачує банку проценти за користування кредитними коштами за весь термін фактичного користування кредитом у разі порушення позичальником будь-якого або декількох зобов`язань, встановлених пп.4.3.6-4.3.9 цього договору, позичальник сплачує банку комісію за управління коштами в частині обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 0,5% (без ПДВ) від суми наданого кредиту, зазначеної у п. 1.1 цього договору (з урахуванням змін і доповнень).
       У пункті 3.1 договору зазначено, позичальник здійснює погашення кредиту у відповідності з графіком, встановленим у Додатку № 2 до цього договору, та сплату процентів за користування кредитними коштами (надалі- кредитна заборгованість) шляхом сплати рівних один одному платежів у розмірі 18872 грн. (крім першого та останнього платежів, щомісячно з 1-го (першого) по 10-е (десяте число кожного місяця (строк сплати періодичного платежу, шляхом внесення коштів на рахунок № НОМЕР_1 (рахунок кредиту), відкритий у АБ “Укргазбанк” код банку 320478, через касу банку або шляхом безготівкового перерахування.
       Пункт 3.3.1 договору визначає, що в період застосування комісії за управління коштами в частині обслуговування кредитної заборгованості зобов`язання по частковому поверненню кредиту та сплаті процентів за користування кредитними коштами є виконаними позичальником належним чином у разі зарахування на рахунок кредиту суми періодичного платежу, яка включає суму нарахованої відповідно до п. 3.13 цього договору комісії за управління коштами в частині обслуговування кредитної заборгованості, за умовами відсутності на момент періодичного платежу простроченої заборгованості позичальника за цим договором.
       Відповідно до п. 3.4 укладеного між сторонами кредитного договору, банк самостійно розподіляє кошти з рахунку кредиту у день їх зарахування (окрім останнього банківського місяця). Що надійшли як періодичний платіж, на погашення кредиту, сплату комісії за управління коштами в частині обслуговування кредитної заборгованості (за наявності) та процентів за користування кредитними коштами. У разі зарахування коштів на рахунок кредиту в останній банківський день місяця, їх розподіл здійснюється банком наступного банківського дня.
       Згідно з п. 3.4.1 у разі якщо сума зарахованих на рахунок кредиту коштів перевищує розмір періодичного платежу з урахуванням суми комісії за управління коштами в частині обслуговування кредитної заборгованості (за наявності), сума такого перевищення направляється на погашення кредиту у цей же банківський день (окрім останнього банківського дня). При цьому розмір наступного періодичного платежу залишається без змін.
       Пункт 3.6 договору передбачає, що при зарахуванні періодичного платежу або будь-якого платежу на рахунок кредиту відповідно до цього договору, у разі наявності будь-якої простроченої заборгованості (в тому числі по комісіям – за наявності) за цим договором, такий платіж направляється банком на погашення простроченої заборгованості. В такому випадку вважається, що періодичний платіж внесений у неповній сумі або невнесений взагалі.
       Пункт 3.8 договору: у разі порушення встановлених цим договором порядку та строків сплати періодичних платежів, суми не погашених у строк платежів (або їх частин), а також суми не погашених у строк комісій, визнаються простроченими та наступного банківського дня переносяться банком на рахунки простроченої заборгованості. При цьому розмір прострочених процентів визначається як різниця між фактично нарахованими відповідно до п. 1.3 цього договору процентами за користування кредитними коштами за звітний період та сумою внесеного періодичного платежу за відповідний період зменшеного на суму прострочених та строкових комісій (якщо буде мати місце); розмір простроченої суми за кредитом визначається як різниця між строкової заборгованістю за кредитом на 11-е (одинадцяте число кожного місяця та плановим максимальним залишком по кредиту на відповідну дату згідно з додатком №2 до цього договору; розмір простроченої комісії за управління в частині обслуговування кредитної заборгованості визначається як різниця між сумою фактично нарахованої комісії за управління коштами в частині обслуговування кредитної заборгованості за звітний період та сумою внесеної комісії за управління коштами в частині обслуговування кредитної заборгованості у місяці, наступного за звітним періодом.
       Пункт 3.13 договору визначає, що нарахування комісії за управління коштами в частині обслуговування кредитної заборгованості здійснюється не пізніше останнього банківського дня кожного місяця, починаючи з місяця, в якому банком виявлено порушення позичальником зобов`язань, встановлених п.п.4.3.6-4.3.9 цього договору до повного погашення кредитної заборгованості (у т.ч. погашення простроченої заборгованості по тілу кредиту, процентам за управління коштами в частині обслуговування кредитної заборгованості) не враховуючи останній місяць користування кредитом.
       У пункті 4.3.7 позичальник зобов`язався вчиняти всі необхідні дії для чинності страхового покриття за договорами страхування, зазначеними у п.п 4.3.6 цього договору, та здійснювати вчасне внесення всіх чергових страхових платежів. Сплата яких забезпечувала б дію договорів страхування на строк не менший, ніж той, в межах якого позичальник виконає всі зобов`язання за цим договором, а будь-яка чергова сплата платежів продовжувала б безперервну дію договору страхування не менше, ніж на наступний рік, та не пізніше, ніж за 1(один) банківський день до граничного строку дії попереднього страхового покриття надавати банку докази таких сплат. Забезпечувати здійснення страхування заставного майна протягом усього терміну користування кредитними коштами.
       Пункт 3.7 договору визначає, що при отриманні від позичальника на рахунок кредиту коштів (або коштів, отриманих в порядку договірного списання), сторони встановлюють наступний порядок погашення заборгованості за цим договором: прострочена сума за кредитом (якщо буде мати місце прострочення); прострочені проценти (якщо буде мати місце прострочення); строкова заборгованість за кредитом; строкові проценти; прострочені комісії (якщо буде мати місце прострочення); строкові комісії (якщо буде мати місце).
       У забезпечення виконання умов зазначеного кредитного договору між між ПАТ АБ «Укргазбанк» і ОСОБА_1 був укладений договір застави транспортного засобу №0263/03/2018/0189 від 26 березня 2018 року, предметом якого є автомобіль марки MITSUBISHI, модель PAJERO SPORT, реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с.33-38).
       23 березня 2018 року ОСОБА_1 було оформлено договір добровільного страхування наземного транспорту №3112/205/007231 (а.с.42-45).
       26 березня 2018 року між ПАТ АБ “Укргазбанк”, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 був укладений договір поруки №0263/03/2018/0189Р, за яким ОСОБА_2 поручився відповідати перед банком за виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором №0263/03/2018/0189 від 26 березня 2018 року (а.с.39-41).
       Листом № 1 від 03 червня 2019 року ОСОБА_1 через Дніпропетровську обласну дирекцію АБ «Укргазбанк» повідомила АТ «Укргазбанк» про те, що нею 07 травня 2019 року було здійснено частково дострокове повернення споживчого кредиту на суму 3928 грн., у зв`язку з чим просила скоригувати її зобов`язання за вказаним кредитним договором і надати у новій редакції Додаток №1 до договору, виходячи з дострокового повернення споживчого кредиту в сумі 3928 грн. (а.с.48-51).
       Листом № 2 від 12 липня 2019 року позивач просила відповідача в стислий термін здійснити перерахунок залишку заборгованості за кредитним договором, укладеним між сторонами 26 березня 2018 року (а.с.54-55).
       АБ “Укргазбанк” листом № 5-189/03/78/219 від 09 серпня 2019 року повідомив ОСОБА_1 про те, що нею не було надано до банку доказів сплати страхових платежів, що підтверджують дію страхового покриття за договорами страхування на строк, не менший, ніж 1 рік, у зв`язку з чим було встановлено комісію за управління коштами в частині обслуговування кредитної заборгованості – 0,5 % від суми наданого кредиту до повного погашення кредиту відповідно до п. 1.1 кредитного договору. Також зазначено про нарахування такої комісії за порушення зобов`язань, встановлених п.п. 4.3.6-4.3.9, у відповідності до п.п.п 1.3.3 цього договору (а.с.81-82).
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
       Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначити умови такого договору. 
       За положеннями статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
       Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 статті 638 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, позивач посилалася на несправедливість умов кредитного договору щодо сплати комісії за управління в частині обслуговування кредитної заборгованості, а тому просила суд визнати недійсними пп 1.3.3, п 1.3, ч.ч. 3,4 п 3.1, п. 3.3, пп 3.3.1, п. 3.4 та пп 3.4.1, п. 3.6, п. 3.8, п. 3.13 кредитного договору № 0263/03/2018/0189 від 26 березня 2018 року в частині комісії за управління коштами в частині обслуговування кредитної заборгованості з моменту його укладення; зобов`язати ПАТ АБ “Укргазбанк” (03087, м. Київ, вул. Єреванська, 1, код ЄРДПОУ 23697280, код банку 320478) здійснити перерахунок всіх платежів за кредитним договором № 0263/03/2018/0189 від 26 березня 2018 року ґрунтуючись на встановленій п. 3.7 кредитного договору № 0263/03/2018/0189 від 26 березня 2018 року та ст. 19 Закону України «Про споживче кредитування» черговості погашення вимог за договором про споживчий кредит і призначення платежів за платіжними квитанціями, та за наслідками перерахунку укласти шляхом направлення засобом кур`єрського зв`язку ОСОБА_1 за місцем мешкання: АДРЕСА_1 для розгляду та підписання підписаних ПАТ АБ “Укргазбанк” двох примірників додаткової угоди до кредитного договору №0263/03/2018/0189 від 26 березня 2018 року із зміненим внаслідок перерахунку розмірів періодичного платежу і графіку зменшення заборгованості по кредиту; надати тлумачення змісту і визначити місце виконавчого обов`язку позичальником з надання доказів страхових платежів за пп. 4.3.7 кредитного договору № 026/03/2018/0189 від 26 березня 2018 року; судові витрати покласти на відповідача (а.с.1-18).
       Відповідно до положень абзацу 2 частини четвертої статті 11 Закону України “Про захист прав споживачів”, у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.
       Крім того, за змістом статей 11,18 Закону України “Про захист прав споживачів”, у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.         Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним.         Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.
       У своєму рішенні Конституційний Суд України від 10 листопада 2011 р. № 15-рп/2011, дійшов висновку, що положення Закону, спрямовані на захист прав споживачів кредитних послуг та збалансування цих прав з іншими суспільними цінностями, що захищаються публічною владою. Тому в аспекті конституційного звернення положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України слід розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. 
       Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит щодо встановлення плати за обслуговування кредиту, що є підставою для визнання таких положень недійсними.
       Статтею 55 Закону України “Про банки і банківську діяльність” визначено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами НБУ та угодами (договорами) між клієнтом та банком.
       Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління НБУ від 10 травня 2007 року № 168, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).
       У п. 3.4 Правил закріплено, що банки зобов`язані в кредитному договорі зазначити: вид і предмет кожної супутньої послуги, яка надається споживачу; обґрунтування вартості супутньої послуги (нормативно-правові акти щодо визначення розмірів зборів та обов`язкових платежів, тарифів нотаріусів, страхових компаній, суб`єктів оціночної діяльності, реєстраторів за надання витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про наявність чи відсутність обтяжень рухомого майна, інших реєстрів тощо).
       Згідно з правовою позицією, яка викладена у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 встановлення банком у кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит (саме як компенсація сукупних послуг банку за рахунок клієнта), є незаконним.
       Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 грудня 2018 року у справі №695/3474/17.
Враховуючи викладене, незаконним є встановлення у кредитному договорі комісії за управління коштам в частині обслуговування кредиту, оскільки банк не повинен встановлювати платежі обов`язкові для споживача за свої дії на власну користь, а умова кредитного договору, якими встановлено обов`язок позичальника сплачувати комісію за супроводження кредиту (управління коштами в частині обслуговування кредиту) є несправедливою, суперечить принципу добросовісності, призводить до істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків та прихованого підвищення відсоткової ставки за користування кредитом. 
Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог  ОСОБА_1 , визнавши недійсними пункти кредитного договору щодо сплати комісії за управління в частині обслуговування кредитної заборгованості та зобов”язавши банк здійснити перерахунок всіх платежів за кредитним договором.
Доводи апеляційної скарги про безпідставність заявлених позовних вимог є необгрунтованими. 
Доводи апеляційної скарги стосовно неповного з”ясування обставин справи, законності та необґрунтованості рішення суду є безпідставними.
Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.
Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерний банк “Укргазбанк” — залишити без задоволення.
Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 19 грудня 2019 року в оскаржуваній частині — залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду  протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді