ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

03 грудня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/1841/20	

головуючий суддя І інстанції - Олійник В.М.

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді (доповідача) Іванова С.М.,
                               суддів:  Панченко О.М., Чередниченка В.Є.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу   ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.06.2020 в адміністративній справі №160/1841/20 за позовом   ОСОБА_2 , яка діє як законний представник ОСОБА_3  до  Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області,  третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору:   ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,- 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 , яка діє як законний представник    ОСОБА_3 , звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: ОСОБА_1 , в якій просить:
- визнати протиправними дії Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Дніпропетровській області щодо відмови в призначенні одноразової страхової допомоги, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату ОСОБА_2 , як законному представнику малолітньої  дитини ОСОБА_3 , який є членом сім`ї ОСОБА_4 , що помер внаслідок нещасного випадку на виробництві;
- зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області виплатити ОСОБА_2 , як законному представнику малолітньої дитини ОСОБА_3 , одноразову страхову допомогу як члену сім`ї ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок нещасного випадку пов`язаного з виробництвом, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату.
  ОСОБА_1 також звернулась до суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Дніпропетровській області, в якій просила:
- визнати протиправними дії Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області щодо відмови в призначенні одноразової допомоги, як члену сім`ї ОСОБА_1 , що дорівнює 100 розмірам мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату та одноразової допомоги, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, як особі, що перебувала на утриманні ОСОБА_4 , який помер; ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок нещасного випадку на виробництві;
- зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області виплатити ОСОБА_1 одноразову допомогу, як члену сім`ї ОСОБА_4 , що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату та одноразову допомогу, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, як особі, що перебувала на утриманні ОСОБА_4 .
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.06.2020 Позов ОСОБА_2 , яка діє як законний представник    ОСОБА_3 задоволено повністю.
Визнано протиправними дії Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області щодо відмови в призначенні одноразової страхової допомоги, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, ОСОБА_2 , як законному представнику малолітньої дитини ОСОБА_3 , який є членом сім`ї ОСОБА_4 , що помер внаслідок нещасного випадку на виробництві.
Зобов`язано Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області виплатити ОСОБА_2 , як законному представнику малолітньої дитини ОСОБА_3 , одноразову страхову допомогу, як члену сім`ї ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату.
В задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено повністю.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати вищезазначене рішення як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове, яким адміністративний позов останньої задовольнити в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначила, що починаючи з липня 2015 року ОСОБА_4 постійно проживав разом з останньою за однією адресою, був пов`язаний спільним побутом, мав взаємні права та обов`язки, вів спільне господарство та мав спільний побут, що підтверджується відповідним актом.
Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, на підставі ст. 311 КАС України.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції, згідно з актом про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, від 28.01.2019 р., який затверджений т.в.о. начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області 04.02.2019 р. (форма Н-1), та актом проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 27.10.2017 р. о 23 годині 00 хвилин на Комунальному підприємстві «Теплоенерго» ДМР від 28.01.2019 р., затвердженим т.в.о. начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області 04.02.2019 р. (форма Н-5), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , загинув унаслідок нещасного випадку на виробництві 27.10.2017 року.
22.03.2019 року до Дніпровського відділення відповідача звернулась ОСОБА_1 із заявою про призначення їй одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати у зв`язку зі смертю сина ОСОБА_4 .
Листом № 31.1-07/3105 від 11.04.2019р. відповідач повідомив позивача про те, що постановою Дніпровського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області № 0402/10949/10949/1 від 10.04.2019р. їй призначено щомісячну страхову виплату та, що правових підстав для призначення їй одноразової виплати, як особі, яка перебувала на утриманні - немає, відповідно до п.5.2.5 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування України №11 від 19.07.2018р., що підтверджується копією відповідного листа та копією наведеної постанови. В задоволенні одноразової грошової допомоги було відмовлено.
Не погодившись з наведеними доводами відповідача, ОСОБА_1 звернулась до суду.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.06.2019 року по справі № 160/3653/19, що набрало законної сили, адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління було задоволено частково.
Визнано протиправними дії Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області щодо відмови в призначенні одноразової допомоги ОСОБА_1 , як члену сім`ї ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок нещасного випадку на виробництві, з мотивів викладених у листі №31.1-07/3105 від 11.04.2019р.
Зобов`язано Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області  повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.03.2019р. в частині призначення їй одноразової допомоги та прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням висновків, викладених у цьому судовому рішенні, вимог чинного законодавства України та повноважень органів Фонду соціального страхування України.
В задоволенні решти позовних вимог було відмовлено.
На виконання наведеного судового рішення, відповідачем було сформовано лист від 06.11.2019 року № 31.1-07/8783, яким в задоволенні заяви ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги було відмовлено.
Вказана відмова була обґрунтована тим, що довідка квартального комітету суперечить інформації, викладеній в акті про поживання без реєстрації, тобто мають місце суперечливі відомості щодо місця проживання потерпілого та кола осіб, які складали сім`ю ОСОБА_4 .
Питання про призначення належних страхових виплат сім`ї загиблого ОСОБА_4 буде вирішено на підставі рішення суду, в якому буде визначено особу, яка має право на отримання одноразової страхової виплати, як член сім`ї загиблого.
Не погодившись з вказаними доводами відповідача, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.
Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що мати загиблого ОСОБА_1 не була членом сімї останнього, а відтак не має права на отримання одноразової грошової допомоги.
Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - соціальне страхування) - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення, страхові виплати та надання соціальних послуг застрахованим особам за рахунок коштів Фонду соціального страхування України.
Згідно ч. 1, п. 2 ч. 7 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку; страхові виплати складаються із страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата) та страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого).
Відповідно до ст. 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті. 
До таких непрацездатних осіб належать, зокрема, діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через вади фізичного або розумового розвитку самі не спроможні заробляти; діти, які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання, - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років; непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право.
Згідно ч. 6 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві виплачується одноразова допомога його сім`ї у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, та одноразова допомога кожній особі, яка перебувала на його утриманні, а також на його дитину, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого, у сумі, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату.
Відповідно до ст. 43 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» для розгляду справ про страхові виплати до Фонду подаються: 1) акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання за встановленими формами та/або висновок МСЕК про ступінь втрати професійної працездатності застрахованого чи копія свідоцтва про його смерть; 2) документи про необхідність подання додаткових видів допомоги.
Фонд приймає рішення про виплати у разі втрати годувальника за умови подання таких документів, які видаються відповідними організаціями у триденний строк з моменту звернення заявника: 1) копії свідоцтва органу реєстрації актів цивільного стану про смерть потерпілого; 2) довідки житлово-експлуатаційної організації, а за її відсутності - довідки виконавчого органу ради чи інших документів про склад сім`ї померлого, у тому числі про тих, хто перебував на його утриманні, або копії відповідного рішення суду; 3) довідки житлово-експлуатаційної організації, а за її відсутності - виконавчого органу ради про батьків або іншого члена сім`ї померлого, який не працює та доглядає дітей, братів, сестер чи онуків померлого, які не досягли восьмирічного віку; 4) довідки навчального закладу про те, що член сім`ї потерпілого віком від 18 до 23 років, який має право на відшкодування шкоди, навчається за денною формою навчання; 5) довідки навчального закладу інтернатного типу про те, що член сім`ї потерпілого, який має право на відшкодування шкоди, перебуває на утриманні цього закладу.
Факт перебування на утриманні потерпілого у разі відсутності відповідних документів і неможливості їх відновлення встановлюється в судовому порядку.
Згідно статті 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.
Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Відповідно до ст. 6 Сімейного кодексу України визначено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 обґрунтовує наявність у останньої права на отримання одноразової грошової допомоги внаслідок смерті ОСОБА_4 , посиланням на її перебування на утриманні у останнього та спільним проживанням з ним, що підтверджується рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07.10.2019 року по справі № 206/4028/18 та актом  про проживання без реєстрації від 11.02.2019 року.
Відповідно до акту проживання без реєстрації, за адресою АДРЕСА_1 від 11.02.2019 року, ОСОБА_4 починаючи з 01.01.2016 року по 27.10.2017 року постійно мешкав за адресою: АДРЕСА_1 та здійснював догляд та утримання за своєю похилою матір`ю ОСОБА_1 .
Між тим, відповідно до довідки від 27.12.2019 № 1750, виданої Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, за адресою: АДРЕСА_1 проживає тільки ОСОБА_1 . 
Також, згідно рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07.10.2019 року по справі № 206/4028/18, що набрало законної сили, судом було встановлено, що хоча померлий ОСОБА_4 подарував спірну квартиру (за адресою: АДРЕСА_2 .) матері - ОСОБА_1 , але фактично продовжував в ній проживати.
Водночас, як було встановлено судом, ОСОБА_1 проживає за адресою . АДРЕСА_1 .
Відповідно до ч. 4. ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України - обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.   
Поряд з вказаним, згідно ухвали Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02.03.2020 року по справі № 206/437/20, що набрала законної сили, заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Управління виконавчої дирекції Фонду Соціального страхування України в Дніпропетровській області, ОСОБА_2 , про встановлення факту спільного проживання та перебування на утриманні було залишено без розгляду.
В наведеному судовому рішенні зазначено, що зі змісту рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2019 року по цивільній справі №206/4028/18, вбачається, що останнім було встановлено, що ОСОБА_1 в період  зазначений в заяві не проживала з сином ні за своєю адресою місця реєстрації, ні за адресою реєстрації та проживання загиблого сина ОСОБА_4 .
Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що достатніх, допустимих та належних доказів спільного проживання ОСОБА_1 разом з ОСОБА_4 , в розумінні ст.ст. 73-76 КАС України, останньою до суду подано не було, а відтак не підтверджено право на одержання одноразової грошової допомоги внаслідок смерті ОСОБА_4 .
Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.06.2020 в адміністративній справі №160/1841/20- залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, за винятком наявності підстав передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

   
Головуючий - суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      О.М. Панченко 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко