КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

справа №759/23579/2019                                                                                Головуючий у І інстанції - Величко Т.О.
апеляційне провадження №22-ц/824/14434/2020                                       Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ 
 
17 грудня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
судді-доповідача Приходька К.П., 
суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,
 
розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 09 вересня 2020 року
у справі за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення суми кредитної заборгованості, 
 
встановив:
 
В грудні 2019 року АТ «Державний ощадний банк України» звернулося до Святошинського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми кредитної заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що 15 березня 2019 року між сторонами укладено договір №1686137411 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної карти, на виконання якого відповідачу було відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 в гривнях на умовах тарифного пакету «Мій комфорт», клієнту було встановлено кредит у сумі 37300 грн., процентна ставка за кредитом становить 38% річних, плата за перевищення витрат ліміту по поточному рахунку становить 60% річних. 
Однак відповідач порушив умови договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені договором строки та порядку, у зв`язку із чим у відповідача виникла прострочена заборгованість по сплаті кредиту та процентів.
Просило стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» суму заборгованості у розмірі 39702,14 грн. та судовий збір по справі у розмірі 1921 грн.
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 19 червня 2020 року, у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, АТ «Державний ощадний банк України» через представника подало апеляційну скаргу, посилаючись на те, що воно постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального прав.
Апеляційну скаргу обґрунтовувало тим, що між сторонами 15 березня 2019 року було укладено заяву №686137411 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу.
Суд не звернув увагу, що Заява на приєднання, кожна сторінка якої підписана відповідачем, складається з декількох Блоків, тобто частин одного документу, а саме: Інформація про Банк, Інформація про клієнта, Додаткова інформація, Умови приєднання до Договору, Заява та запевнення клієнта.
Згідно п. 3.1 Блоку «Умови про приєднання до договору» Заяви про приєднання шляхом підписання про приєднання, клієнт беззастережно приєднується до ДКБО фізичних осіб в редакції, яка на день підписання цієї заяви, розміщена на Інтернет сторінці Банку.
Отже, клієнт приєднався до ДКБО, в редакції, яка була чинна станом на день підписання заяви про приєднання, крім того, діюча редакція ДКБО розміщена на офіційній Інтернет сторінці Банку.
Згідно п. 3.2 Блоку «Умови приєднання до Договору», заяви про приєднання відповідно до умов договору банк відкриває на ім`я клієнта поточний рахунок операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу за дебетово-кредитною схемою.
За умовами п. 3.4 Блоку «Умови приєднання до Договору», заяви про приєднання - Банк, на підставі наданих клієнтом, відповідно до вимог чинного законодавства України документів, відкриває клієнту картковий рахунок за тарифним пакетом «Мій комфорт».
Згідно п. 3.4.1 Блоку «Умови приєднання до Договору», заяви про приєднання - клієнту відкривається поточний рахунок № НОМЕР_1 в гривнях України на умовах тарифного пакету «Мій комфорт», Тарифів за користування платіжною карткою, розміщених на сайті банку та на інформаційних стендах, що знаходяться у приміщеннях установ Банку.
Згідно п. 3.4.2 Блоку «Умови приєднання до Договору», заяви про приєднання - Банк відкриває рахунок № НОМЕР_1 в гривнях України, код банку 322669 та надає клієнту Платіжну карту типу моя карта та ПІН конверт до неї (за наявності).
Підпунктами 1-5 пункту 4.1 визначено, що шляхом підписання Заяви про приєднання позичальник підтверджує своє письмове клопотання на отримання кредиту, підписання Кредитного договору, умови якого викладені на офіційному сайті; засвідчує підписання Паспорту споживчого кредиту та Таблицю сукупної вартості Кредиту, які є невід`ємною частиною Договору та розміщені на офіційному сайті банку.
Отже, відповідач був обізнаний з Паспортом споживчого кредиту та Таблицею обчислення вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Кредитним договором, оскільки дані документи є додатками як до Заяви до приєднання так і до Договору ДКБО та розміщені на офіційному сайті Банку.
Заявою на приєднання, яка підписана сторонами передбачено, що на картковий рахунок позичальника встановлено відновлювальну кредитну лінію, тобто позичальник може зняти кредитні кошти або одразу в повному розмірі, або окремими траншами, при цьому, одночасний загальний розмір отриманих коштів не може перевищувати ліміту кредиту, також сторони передбачили строку кредитування - 60 місяців, відсоткову ставку та розмір комісійної винагороди.
На підставі викладеного, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява про приєднання разом з «Договором ДКБО» та всі додатки до нього складають між ним та Банком Кредитний договір, про що свідчить підпис ОСОБА_1 в заяві про приєднання.
Розмір заборгованості відповідача перед Банком підтверджується розрахунком заборгованості станом на 13 листопада 2019 року, оригінал якого було надано до суду, з якого вбачається розмір наданих кредитних коштів, дати їх отримання позичальником, дати та розмір часткової сплати кредиту, суми нарахованих, а також сплачених процентів, додатком до розрахунку є звіт щодо розрахунку інфляційних втрат та 3% річних.  
Просило, скасувати рішення Святошинського районного суду м. Києва від 09 вересня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.
Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч.1. ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судом встановлено, що між АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» та відповідачем ОСОБА_1 15 березня 2019 року укладено договір у вигляді Заяви про приєднання №686137411 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) та Заяви про встановлення кредитної лінії.
Відповідно до вказаної заяви, клієнту відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 в національній валюті на умовах тарифного пакту «МІЙ КОМФОРТ». 
Банк встановив на вказаний рахунок кредит у сумі 37300 грн. під 38% річних.
Відповідно до п. 1.18.4 заяви клієнт зобов`язаний щомісячно (у термін, визначений договором та додатками, для сплати процентів) здійснювати часткове повернення кредиту шляхом сплати суми обов`язкового щомісячного платежу.
За невиконання або несвоєчасне, не в повному обсязі виконання клієнтом будь-якого грошового зобов`язання перед банком у розмірі та у строки, передбачені договором, банк має право нарахувати на суми прострочених платежів та стягувати пеню за кожен день прострочення, починаючи з дня, коли відповідна сума мала бути сплачена, до дати фактичної її сплати, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період, за який нараховується пеня, якщо інше не передбачене договором.
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що розрахунок заборгованості, на який посилається позивач не є доказом, який підтверджує надання кредиту та наявність кредитних правовідносин, оскільки сам по собі розрахунок заборгованості без надання доказів отримання кредитних коштів відповідачем не є підтвердженням наявності заборгованості. Будь-яких доказів перерахування кредитних коштів на картку чи на рахунок відповідача позивачем не надано.
З висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне. 
Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. 
Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.
У ст. 629 ЦК України зазначено про те, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Як вбачається зі змісту ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст.ст. 1046, 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Крім того, право на дострокове повернення коштів передбачено ст. 1050 ЦК України, зокрема, у ч. 2 цієї статті встановлено наступне: якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. 
Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Крім того, відповідно до статті 55 ЗУ «Про банки і банківську діяльність», відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.
Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. 
Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Таким чином, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки позов в цілому є недоведеним, так як Будь-яких доказів перерахування кредитних коштів на картку чи на рахунок відповідача позивачем не надано, а матеріали справи не містять.
Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.
Справа судом розглянута повно та об`єктивно. Норми матеріального і процесуального права застосовано вірно.
Викладені у рішенні висновки відповідають обставинам справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст.7,367,369,374,375,381,382,389 ЦПК України, суд, -
 
постановив:
 
          Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» залишити без задоволення. 
Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 09 вересня 2020 року залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Суддя-доповідач                                                   К.П. Приходько

Судді                                                                                   Т.О. Писана

С.О. Журба