Ухвала
21 грудня 2020 року
м. Київ
справа № 306/1210/18
провадження № 61-16183 ск 20
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 21 травня 2020 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 14 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про знесення самочинної прибудови,
ВСТАНОВИВ:
У червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся з вищевказаним позовом до  ОСОБА_4 , в якому просив зобов`язати ОСОБА_4 знести незаконну прибудову, а саме ванну і туалет до квартири 
АДРЕСА_1 , а витяжну газову трубу вивести за стріху будівлі квартири.
Ухвалою Свалявського районного суду Закарпатської області 
від 27 листопада 2018 року замінено первісного відповідача у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про знесення самочинної прибудови належним відповідачем, а саме: з ОСОБА_4 на ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області 
від 21 травня 2020 року, залишеним без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 14 серпня 2020 року,  відмовлено у задоволенні вищевказаного позову ОСОБА_1 
25 серпня 2020 року ОСОБА_1 вперше звернувся до Верховного Суду 
із касаційною скаргою на рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 21 травня 2020 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 14 серпня 2020 року, в якій просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Ступак О. В. від 02 вересня 
2020 року касаційну скаргу повернуто заявнику у зв`язку з невиконанням вимог статті 393 ЦПК України (заявником не зазначені підстави касаційного оскарження).
28 вересня 2020 року ОСОБА_1 вдруге звернувся до Верховного Суду 
із касаційною скаргою на рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 21 травня 2020 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 14 серпня 2020 року, вякій просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Жданової В. С. від 29 вересня 
2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків касаційної скарги, роз`яснено наслідки невиконання вимог ухвали.
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Жданової В. С. від 22 жовтня 
2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 повернуто заявнику у зв`язку 
з невиконанням вимог ухвали від 29 вересня 2020 року.
31 жовтня 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку втретє звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 21 травня 
2020 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 14 серпня 2020 року (надійшла до суду 03 листопада 2020 року), в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду 
від 06 листопада 2020 року поновлено заявнику процесуальний строк для подачі касаційної скарги. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків, а саме запропоновано надати уточнену касаційну скаргу, в якій зазначити підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга відповідно до статті 389 ЦПК України та усунути недоліки відповідно до пунктів 2, 3 частини другої статті 392 ЦПК України. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.
23 листопада 2020 року до Верховного Суду надійшла уточнена касаційна скарга  ОСОБА_1 на виконання вимог ухвали Верховного Суду 
від 06 листопада 2020 року із зазначенням прізвища, ім`я по-батькові учасників справи та їх адреси.
Проте вимоги ухвали суду касаційної інстанції виконано не в повному обсязі, а саме, в уточненій касаційній скарзі не вказано конкретні підстави касаційного оскарження, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України та не вказані реєстраційний номер облікової картки платника податків за його наявності або номер і серія паспорта особи, яка подає касаційну скаргу. 
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду 
від 26 листопада 2020 року заявнику продовжено строк для усунення недоліків вказаних в ухвалі Верховного Суду від 06 листопада 2020 року, 
а саме запропоновано надати уточнену касаційну скаргу, в якій зазначити підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга відповідно до статті 389 ЦПК України. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.
15 грудня 2020 року до Верховного Суду надійшла уточнена касаційна скарга ОСОБА_1 в якій заявник вказав, що підставою касаційного оскарження є ухвала Верховного суду від 06 листопада 2020 року та 
від 26 листопада 2020 року у даній справі.
Однак таке обґрунтування касаційної скарги не відповідає вимогам, визначеним в частини другої статті 389 ЦПК України, в якій чітко прописані обов`язкові підстави касаційного оскарження.
Таким  чином, станом на 16 грудня 2020 року вимоги, викладені в ухвалі Верховного суду від 06 листопада 2020 року, заявником не виконані, що перешкоджає Верховному Суду вирішити питання про відкриття касаційного провадження, а тому касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає визнанню неподаною та поверненню.
Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявникові.
Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню 
із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 21 травня 2020 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 14 серпня 2020 року вважати неподаною та повернути заявнику.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                              Г. В. Коломієць