П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/2427/20-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Жданкіна Наталія Володимирівна  
Суддя-доповідач -  Ватаманюк Р.В.   
02 грудня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Ватаманюка Р.В. 
суддів:  Полотнянка Ю.П.  Драчук Т. О. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Держпраці у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 03 серпня 2020 року  (прийняте у м. Вінниці) у справі за адміністративним позовом приватного підприємства "Сучасні будівельні технології-12" до Управління Держпраці у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування постанови, 
В С Т А Н О В И В :
позивач 09.06.22020 звернувся із позовом до Вінницького окружного адміністративного суду в якому просив: визнати протиправною та скасувати постанову управління Держпраці у Вінницькій області про накладення штрафу уповноваженими особами від 18.03.2020 за № ВН 26/193/АВ/ТД-ФС.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 03.08.2020 позов задоволено повністю: визнано протиправною та скасовано постанову управління Держпраці у Вінницькій області про накладення штрафу уповноваженими особами від 18.03.2020 за № ВН 26/193/АВ/ТД-ФС.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що в п. 3.1, 3.9, 3.10, 11.1 акту інспекційного відвідування «Перелік питань, що вивчались під час інспекційного відвідування/невиїзного інспектування» застосовано позначку «НІ» тому, що посадовими особами позивача не надано документального підтвердження, що з усіма працівниками, яких було допущено до роботи трудовий договір оформлено наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу та, що про прийняття таких працівників подано повідомлення до ДФС, відповідно працівникам не забезпечено право на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за умовами визначеними ст. 25 КЗпПУ.
Також судом першої інстанції при ухваленні рішення не прийнято до уваги, що у відносинах між 12 працівниками та ПП «Сучасні будівельні технології -12» фактично присутній предмет трудової угоди – врегулювання самого процесу праці працівника по виконанню трудової функції в діяльності підприємства (виконання певної роботи за конкретною кваліфікацією, професією, посадою), що аргументується: ознаками фактично існування трудових відносин та позицією яка зазначена у п. 7 Пленуму Верховну Суду України № 9 від 06.11.1992 «Про практику розгляду судами трудових спорів» де вказано, що згідно ст. 24 КЗпПУ укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника підприємства, установи, організації чи уповноваженого ним органу. Що фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи з відома власника або уповноваженого ним органу.
Позивач у своєму відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що судом першої інстанції прийнято законне і обґрунтоване рішення. Так, фізичні особи виконували свою роботу за цивільно-правовим договором, вказаний цивільно-правовий договір не має жодних ознак трудового договору. Крім цього ПП «Сучасні будівельні технології -12» сплачувало до бюджету всі обов`язкові податки та обов`язкові платежі, збори на нараховану винагороду. Вказані працівники не зараховувались до штату підприємства, їм не вносився запис до трудової книжки та підприємство не видавало розпорядчий документ про прийом їх на роботу.
25 листопада 2020 року від представників позивача та відповідача подано клопотання про розгляд справи без участі представників в порядку письмового провадження.
Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлені та неоспорені  сторонами такі обставини.
Управлінням Держпраці у Вінницькій області 10.01.2020 виданий наказ "Про проведення інспекційного відвідування" № 28-О у період з 10.01.2020 по 22.01.2020 у ПП "Сучасні будівельні технології-12" (код ЄДРПОУ 38889859) з питань додержання законодавства про працю та фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) за пунктами 3.1, 3.9, 3.10, 11.1 форми акту інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 18.08.2017 № 1338.
На підставі зазначеного наказу та направлення від 10.01.2020 за № 16/04-03 інспектором праці відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативних-правових актів управління Держпраці у Вінницькій області Ветушинським Г.І., за участю інспектора праці Короленко В.О., оперуповноваженого управління стратегічних розслідувань у Вінницькій області Департаменту стратегічних розслідувань Націоналної поліції, капітана поліції ОСОБА_1 у період з 10.01.2020 по 22.01.2020 проведено інспекційне відвідування ПП "Сучасні будівельні технології-12".
Під час проведення інспекційного відвідування посадовою особою відповідача складено письмову вимогу в двох примірниках про надання документів від 14.01.2020 за №ВН 26/193/ПД, один з примірників якої надано об`єкту інспекційного відвідування в особі головного бухгалтера ПП "Сучасні будівельні технології-12" ОСОБА_2 .
За наслідками інспекційного відвідування складений акт № ВН 26/193/АВ від 22.01.2020 (далі - акт інспекційного відвідування). 
Відповідно до вказаного акта під час інспекційного відвідування виявлені наступні порушення:
- ч. 1 ст.21, ч. 3 ст.24 КЗпП України - допущені до роботи працівники у загальній кількості 12 до укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядження власника або уповноваженого ним органу;
- ч. 3 ст.24 КЗпП України, постанови КМУ №413 - допущені до роботи до повідомлення ДФС про прийнятих працівників на роботу працівники, з якими до моменту допуску не було укладено трудового договору оформленого наказом чи розпорядження власника або уповноваженого ним органу;
- ст.253 КЗпП України - працівникам до укладення трудового договору не забезпечено право на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
При підписанні акту інспекційного відвідування директор ПП "Сучасні будівельні технології-12" кульковою ручкою на останньому аркуші акту зробив примітку, яку засвідчив особистим підписом, наступного змісту: "З викладеним в акті поясненнями та з актом не згоден". 
31.01.2020 управління Держпраці у Вінницькій області винесло припис № ВН 26/193/АВ/П, яким зобов`язало директора ПП "Сучасні будівельні технології-12" ОСОБА_3 у строк до 01.03.2020 усунути порушення ч. 1 ст. 21, ч. 3 ст.24 КЗпП України, ч. 3 ст.24 КЗпП України, постанови КМУ №413, ст. 253 КЗпП України.
18.03.2020 за результатами розгляду справи про накладення штрафу на підставі акта інспекційного відвідування № ВН 26/193/АВ від 22.01.2020 за підписом заступника начальника управління Держпраці у Вінницькій області Гаєва Сергія Олександровича прийнята постанова про накладення штрафу уповноваженими особами № ВН 26/193/АВ/ТД-ФС. Відповідно до вказаної постанови на ПП "Сучасні будівельні технології-12" накладено штраф у розмірі тридцяти мінімальних заробітних плат за 12 (дванадцять) найманих працівників без належного оформлення в сумі 1700280,00 грн.
Вважаючи припис № ВН 26/193/АВ/П від 18.03.2020 та постанову № ВН 26/193/АВ від 22.01.2020 незаконними, ПП "Сучасні будівельні технології-12" звернулося до суду з цим позовом
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку, про відсутність з боку позивача порушень вимог трудового законодавства, оскільки 12 працівників ( ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ) не перебували у трудових відносинах з ПП "Сучасні будівельні технології-12", а лише ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залучались на основі цивільно-правових договорів, які надані до матеріалів справи та дослідженні судом.
Таким чином, аргументи відповідача про трудовий характер відносин між позивачем та вказаними особами не знайшли свого підтвердження, тому у діях позивача відсутня будь-яка складова абзацу 2 частини 2 статті 265 КЗпП України, за порушення якої останній може нести відповідальність у вигляді фінансових санкцій, які накладені спірним рішенням. Відтак наявні підстави для визнання протиправними та скасування оскаржуваних припису про усунення виявлених порушень та постанови про накладення штрафу
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.
Відповідно до ч. 2   ст. 19 Конституції України   органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України  від 11 лютого 2015 р. № 96   (далі - Положення № 96) визначено, що Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.
Згідно п. 3 вказаного Положення, основними завданнями Держпраці України є, зокрема: реалізація державної політики у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.
За приписами  пп. 6 п. 4  Положення № 96 Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.
Згідно п. 7 Положення № 96  Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначено   Кодексом законів про працю України.
Відповідно до   статті 259 КЗпП України   державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно частини першої   статті 3 КЗпП України   законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.
Статтею 4 КЗпП України   визначено, що законодавство про працю складається з   Кодексу законів про працю України   та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.
Згідно з ч. 1 ст. 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Відповідно до ч. 2 ст. 21 КЗпП України працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.
Частиною 3 статті 21 КЗпП України встановлено, що особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.
Згідно ч. 1 ст. 23 КЗпП України, трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи.
Статтею 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім; 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.
При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи.
Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Як встановлено статтею 265 КЗпП України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.
Юридичні та фізичні особи-підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.
Разом з тим, згідно зі статтею 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядчик) зобов`язується на свій ризик, виконати певну роботу за завданням іншої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Відповідно до статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Обов`язок підрядника виконати роботу або виконавця надати послугу на свій ризик говорить про те, що він не може відмовитися від прийняття на себе певних негативних наслідків, що виникають при виконанні підрядних робіт.
За приписами статті 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.
Такі угоди застосовуються для виконання конкретної роботи, що спрямована на одержання кінцевих результатів праці, і у разі досягнення зазначеної мети вважаються виконаними і дія їх припиняється.
Згідно зі статтею 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли угоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є - предмет договору, умови, визначені законом як істотні чи необхідні для договору даного виду, а також всі ті умови, відносно яких за заявою однієї із сторін повинна бути досягнута угода. Згідно зі статтею 6 ЦК України сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента і визначенні умов договору з врахуванням законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За положеннями частини першої статті 854 ЦК України замовник виплачує належну підрядчику суму за результатами виконаної роботи. Щодо наданих послуг винагорода за виконану роботу (надані послуги) виплачується виконавцю в розмірі, в терміни і в порядку, який встановлений в договорі (частина перша статті 903 ЦК України).
Отже, основною ознакою, що відрізняє цивільні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності; за цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності, гарантії та компенсації передбачені для працівника, а також обов`язки роботодавця залишаються за його межами.
Виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, виконавець не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду.
З аналізу наведених норм вбачається, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.
Відповідальність працівника за трудовим договором регулюється нормами Кодексу законів про працю України та інших актів трудового законодавства, що не можуть змінюватися сторонами у договорі, а відповідальність виконавця робіт (послуг) у цивільно-правових відносинах визначається сторонами у договорі або чинним законодавством України, зокрема, нормами Цивільного кодексу України.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду  від 13 червня 2019 року у справі №815/954/18, у справі №1840/2507/18, у справі №824/896/18-а, від 3 березня 2020 року у справі №1540/3913/18 та від 04.09.2020 у справі № 160/8039/18.
Як встановлено з матеріалів справи, що оскаржувана постанова про накладення штрафу прийнята відповідачем за допущення ПП "Сучасні будівельні технології-12" до виконання робіт 12 працівників ( ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ), а саме без укладення трудового договору, чим порушено вимоги частини третьої статті 24 КЗпП України.
При цьому, як вірно зазначено судом першої інстанції, що вказані особи не перебували у трудових відносинах з ПП "Сучасні будівельні технології-12", натомість вказано, що лише ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залучались на основі цивільно-правових договорів.
В матеріалах справи наявні копії цивільно-правових договорів, укладених між ПП "Сучасні будівельні технології-12" та ОСОБА_4 та ОСОБА_5 а також акти прийому-передачі за договором.
Так, відповідно до цивільно-правового договору б/н від 17.12.2019 укладеного між позивачем (замовник) та ОСОБА_4 (виконавець), останній за замовлення позивача зобов`язався виконати роботи лицювальника-плиточника на об`єкті «Капітальний ремонт будівлі Липовецького районного суду по вул. Шевченка, 1 в м. Липовець Вінницької області». Відповідно до п.2.1. договору від 17.12.2019 за виконану роботу замовник сплачує виконавцеві винагороду згідно актів виконаних робіт.
Також відповідно до цивільно-правового договору від 17.12.2019 укладеного між позивачем (замовник) та ОСОБА_16 (виконавець), останній зобов`язаний був виконати на замовлення позивача роботи лицювальника-плиточника на об`єкті «Капітальний ремонт будівлі Липовецького районного суду по вул. Шевченка, 1 в м. Липовець Вінницької області».
За змістом вказаних договорів Замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання виконати такі роботи (надати послуги): виконати роботи лицювальника-плиточника на об`єкті «Капітальний ремонт будівлі Липовецького районного суду по вул. Шевченка, 1 в м. Липовець Вінницької області» по рознарядці на об`єктах замовника, дотримуватись правил технічної безпеки на роботі. Виконавець виконує роботу на свій ризик, самостійно організовує виконання роботи, не підлягає під дію правил внутрішнього трудового розпорядку.  
Відповідно до п.2.1. договору за виконану роботу замовник сплачує виконавцеві винагороду згідно актів виконаних робіт.
На підтвердження виконання цивільно-правових договорів позивачем надано акти прийому наданих послуг:
- акт виконаних робіт від 20.01.2020, за яким ОСОБА_4 виконав лицювання плиткою стін на об`єкті на суму 5 333,33 грн.;
- акт виконаних робіт від 20.01.2020, за яким ОСОБА_5 виконував роботи лицювання плиткою стін на об`єкті на суму 5 333,33 грн.
Таким чином, аналізуючи зміст цих договорів, колегія суддів погоджується з висновокм суду першої інстанції, що вони не мають ознак трудового договору, передбачених частиною першою статті 21 Кодексу законів про працю України. Водночас їм притаманні ознаки цивільно-правових договорів, оскільки оплачується не сам процес праці, а його результат, який оформлюється актами прийняття-передачі виконаних робіт, оплата проводиться виключно на підставі актів прийняття-передачі виконаних робіт, а виконавці не підкорюються правилам внутрішнього трудового розпорядку та самі організовують свою роботу.
Крім того, колегія суддів зазначає, що за вказаними цивільно-правовим договорами позивачем нараховувалась і сплачувалась винагорода за виконану роботу, до бюджету сплачувались всі обов`язкові податки та збори на нараховану винагороду, що підтверджується  платіжними дорученнями, копії яких наявні в матеріалах справи.
За приписами п. "а" ч. 3 ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків зараховується до стажу роботи, що дає право на трудову пенсію.
Разом з тим, 02.12.2019 між ПП "Сучасні будівельні технології-12" та ПП "Будцентр-Т" укладено угоду про співробітництво.
Відповідно до п.1.2 даної угоди ПП "Будцентр-Т" зобов`язується надати ПП "Сучасні будівельні технології-12" технічну, робочу підтримку щодо капітального ремонту будівлі Липовецького районного суду Вінницької області.
Підпунктом 2.1.1 пункту 2.1 даного договору ПП "Будцентр-Т" зобов`язується надати необхідну кількість технічного персоналу з метою вчасного та належного виконання позивачем капітального ремонту Липовецького районного суду Вінницької області.
Стосовно аргументів відповідача викладених в апеляційній скарзі щодо допущення позивачем до роботи без укладання трудового договору ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 апеляційний суд зазначає таке.
Так, згідно акту інспекційного відвідування, зазначено що особи ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 були допущення до роботи без укладання трудового договору саме позивачем. Разом з тим, зміст отриманих від зазначених осіб письмових пояснень лише засвідчує, що останні були підпорядковані ОСОБА_15 .
У зазначених письмових поясненнях  особи, які їх надавали, зазначили, що до роботи їх допустила особа на ім`я "Мідат". Також в наданих письмових поясненнях зазначено, що директор ПП "Сучасні будівельні технології-12" ОСОБА_3 лише іноді приїздив на об`єкт з метою контролю за проведенням робіт по капітальному ремонту.   
З наданих керівником апарату Липовецького районного суду ОСОБА_17 письмових пояснень вбачається, що відповідною особою на ім`я "Мідат", яка давала вказівку щодо проведення працівниками робіт, є ОСОБА_15 .
Відповідно до наявного в матеріалах справи наказу прийнятого 06.09.2019 ПП "Будцентр-Т" №8-к/тр "Про прийняття на роботу ОСОБА_15 ", яким ОСОБА_15 прийнято на посаду інженера-будівельника з посадовим окладом згідно штатного розпису.
Отже, ОСОБА_15 був включений до переліку персоналу ПП "Будцентр-Т", з яким укладено угоду про співробітництво, а тому ПП "Сучасні будівельні технології-12" не виступає відносно цієї особи роботодавцем. 
Таким чином, аргументи відповідача про трудовий характер відносин між позивачем та вказаними особами не знайшли свого підтвердження, тому у діях позивача відсутня будь-яка складова абзацу 2 частини 2 статті 265 КЗпП України, за порушення якої останній може нести відповідальність у вигляді фінансових санкцій, які накладені спірним рішенням.
При цьому, колегія суддів зазначає, що представником відповідача а ні до суду першої інстанції, а ні до суду апеляційної інстанції не надано жодних доказів допуску саме ПП "Сучасні будівельні технології-12" громадян ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 до роботи без укладення трудового договору.
Враховуючи сукупність встановлених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанцій, що оскаржувана постанова від  18.03.2020 за № ВН 26/193/АВ/ТД-ФС є необґрунтованою та протиправною, а тому підлягає скасуванню.
Аналогічний правовий висновок висвітлено й у постанові Верховного Суду від 12.06.2020 у справі № 560/4126/18, від 21.08.2020 у справі № 822/1037/18 та від 06.10.2020 у справі № 820/1604/17.
Отже, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Управління Держпраці у Вінницькій області залишити без задоволення, а  рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 03 серпня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
          
Головуючий	 	 	Ватаманюк Р.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Полотнянко Ю.П.    Драчук Т. О.