ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/1981/19  Номер провадження 22-ц/814/2147/20	Головуючий у 1-й інстанції Предоляк О. С.  Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2020 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі:
головуючого судді: Одринської Т.В.
суддів: Дорош А.І., Триголова В.М.,
за участю серретаря : ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів, 
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 
на заочне рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 липня 2019 року, -
                               В С Т А Н О В И В:
У березні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 в якому просив стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за договором позики у розмірі 1000 доларів США, що в еквіваленті становить 26750 грн. та 768,40 грн. у повернення сплачених судових витрат.
Позов мотивовано тим, що 31 липня 2018 року він надав відповідачу грошові кошти у позику в сумі 1000 доларів США зі строком повернення до 01 вересня 2018 року, що підтверджується виданою ОСОБА_3 розпискою. У встановлений строк відповідач грошові кошти не повернув, у звязку з чим він вимушений звернутися до суду.
Заочним рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 липня 2019 року позов ОСОБА_2 до  ОСОБА_3 про стягнення коштів - задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики у розмірі 1000 доларів США.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 768,40 грн.
Рішення суду мотивоване тим, що відповідач не виконав зобов`язання перед ОСОБА_2 належним чином, чим порушив умови договору, а тому сума боргу у розмірі 1000 доларів США підлягає стягненню на користь позивача в судовому порядку.
З вказаним рішенням не погодився ОСОБА_3 та оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати, ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що зі змісту розписки наявної в матеріалах справи не вбачається, отримання ОСОБА_3 від позивача грошових коштів у сумі 1000 доларів США саме у борг, а також не встановлено й обов`язок відповідача повернути грошові кошти ОСОБА_2 .
Вважає, що суд першої інстанції неналежно оцінив докази, невірно встановив характер правовідносин між сторонами та справжню правову природу розписки, у зв`язку з чим прийшов до неправильного висновку про задоволення позову.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення залишити без змін, як таке, що ухвалене у відповідності до вимог закону.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 31 липня 2018 року ОСОБА_3 , власноручно написав розписку про те, що «принял от ОСОБА_4  одну тысячу долларов США  на срок до 01.09.2018 року» (а. с. 23).
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики позикодавець передає у власність позичальникові грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Такий договір є укладеним з моменту передання грошей.
Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у встановлений договором строк.
Борг у визначений договором позики строк ОСОБА_3 не повернув.
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначеним змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15, розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
Аналогічна позиція неодноразово висловлювалася і Верховним Судом у постановах від 10 грудня 2018 року у справі № 319/1669/16, від 08 липня 2019 року у справі № 524/4946/16, від 12 вересня 2019 року у справі № 604/1038/16.
Зміст власноручно написаної  ОСОБА_3 31.07.2018 року розписки про прийняття грошових коштів від ОСОБА_2 , свідчить про фактичне отримання грошей та про наявність у ній зобов`язання їх повернення до 01.09.2018р.
Зобов`язання з повернення коштів ОСОБА_3 підтвердив своїм підписом. Відсутність у розписці прямої вказівки на те, що грошові кошти були взяті у борг не є підставою вважати про відсутність зобов`язань з повернення грошових коштів.
Відповідач договір позики не оспорював, в тому числі за його безгрошовістю. Презумпція правомірності укладеного між сторонами правочину у встановленому порядку відповідачем не спростована.
В силу положень статті 204 ЦК України договір позики, укладений між сторонами у справі є правомірним та чинним, тому підлягав виконанню сторонами.
Доводи ОСОБА_3 , про те, що в розписці зазначено « ОСОБА_5 » тому не можливо ідентифікувати особу, яка взяла гроші в борг відповідно до розписки, колегія суддів відхиляє, оскільки розписка складена російською мовою, та підписана відповідачем. Про проведення судової експертизи з метою встановлення справжності підпису у розписці, останній не клопотав. 
Суд відхиляє доводи апелянта про те, що в розписці адреса не співпадає з його адресою проживання: « АДРЕСА_1 », то ді як він проживає: АДРЕСА_2 , оскільки описка, допушена в номері квартири не тягне за собою недійсність всього правочину.
Судом першої інстанції проведено заочний розгляд даної справи, судові повістки направлені відповідачу за останнім відомим місцем проживання, зазначеним в позовній заяві та розписці, та повернуті з відміткою «за закінченням терміну зберігання», судом здійснено виклик відповідача через веб-сайт судової влади. При перегляді заочного рішення судом першої інстанції вказаним доводам було надано правову оцінку та враховано при розгляді заяви ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення.
У справі, яка переглядається, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позову, дав належну оцінку борговій розписці, встановив її правову природу та дійшов обґрунтованого висновку про наявність між сторонами - позивачем та відповідачем відносин, які виникли із боргового зобов`язання останнього щодо повернення коштів, які боржником не виконано, що є підставою для стягнення боргу.
З огляду на те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд у складі колегії суддів не вбачає.
Відповідно до ч. 1 ст.374ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.
З підстав вищевказаного, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись ст.ст. 367 ч.1,2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 - 384 ЦПК України суд, -
У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.
Заочне рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 липня 2019 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 13.11.2020 р.

Головуючий суддя                  Т.В. Одринська 
Судді                          А.І. Дорош
                                                                                В.М. Триголов