ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

17 вересня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 280/1919/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Божко Л.А. (доповідач),
                               суддів:  Лукманової О.М., Дурасової Ю.В.,     
  
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького  окружного адміністративного суду від 15.05.2020 (суддя Сіпака А.В.) в адміністративній справі №280/1919/20 за позовом    ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, 

в с т а н о в и В:
У березні  2020 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області, в якій позивач просив суд  визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку позивачу пенсії, з урахуванням положень п. 2 ст. 56 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”; визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку позивачу пенсії, з урахуванням довідки від 20.01.2020 року № 03 про фактичний заробіток для обчислення пенсії за період його роботи на територіях радіоактивного забруднення, як це передбачено ч.ч. 1-3 ст. 57 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”; зобов`язати відповідача перерахувати та виплатити позивачу пенсію шляхом розрахунку пенсії за формулою, передбаченою частиною 1 статті 27 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, з урахуванням положень п. 2 ст. 56 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, збільшивши пенсію на 18 відсотків заробітку, який був розрахований при визначенні розміру пенсії, починаючи з 10.01.2020 року;  зобов`язати відповідача перерахувати та виплатити позивачу пенсію з урахуванням довідки від 20.01.2020 року № 03 про фактичний заробіток за період його роботи на територіях радіоактивного забруднення, як це передбачено ч.ч. 1-3 ст. 57 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та виплатити різницю між фактично виплаченою та недоотриманою пенсією, починаючи з 10.01.2020 року.
Рішенням Запорізького  окружного адміністративного суду від 15.05.2020 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області пенсії з урахуванням положень п. 2 ст. 56 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області  щодо відмови у здійсненні перерахунку ОСОБА_1 пенсії з урахуванням довідки про фактичний заробіток для обчислення пенсії за період його роботи на територіях радіоактивного забруднення, як це передбачено ч.ч. 1-3 ст. 57 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області  виплатити ОСОБА_1 пенсію шляхом розрахунку пенсії за формулою, передбаченою ч. 1 ст. 27 “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, з урахуванням положень п. 2 ст. 56 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, збільшивши пенсію на 1% заробітку за кожний рік роботи понад 20 років, починаючи з 01.01.2020.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області перерахувати та виплатити ОСОБА_1  пенсію з урахуванням довідки про фактичний заробіток для обчислення пенсії за період його роботи на територіях радіоактивного забруднення, як це передбачено ч.ч. 1-3 ст. 57 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та виплатити різницю між фактично виплаченою та недоотриманою пенсією, починаючи з 01.01.2020. В задоволенні решті позовних вимог,  відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначив, що суд не врахував, що чинним законодавством передбачено два способи обчислення розміру пенсії, з яких особа може обирати найбільш вигідний для себе варіант: перший спосіб обчислення розміру пенсії відповідно до ч.1 ст.27 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” та другий спосіб обчислення розміру пенсії відповідно до ч.2 ст.27 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. Відмову у перерахунку пенсії позивача з урахуванням положення ч.2 ст.56 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” відповідач вважає недоцільним, оскільки в такому разі розмір пенсії суттєво зменшиться. Також зазначено про необґрунтованість посилань позивача про відмову відповідача у здійсненні розрахунку, оскільки такий розрахунок проводився. Крім того вказано, що запропонована позивачем формула розрахунку пенсії не передбачена чинним законодавством.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС ІІ категорії, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_1 від 18.03.2008, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію за віком.
Пенсія за віком позивачу призначена відповідно до Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, розмір пенсії обчислений відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” з урахуванням ч. 1 ст. 27 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
10.01.2020 позивач звернувся до відповідача з заявою про проведення перерахунку пенсії з моменту призначення з урахуванням довідки про фактичний заробіток для обчислення пенсії за період його роботи на територіях радіоактивного забруднення, як це передбачено ч.ч. 1-3 ст. 57 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та виплатою різниці між фактично виплаченою та недоотриманою пенсією з урахуванням виплачених сум; надати роздруківку (розпорядження пенсії, зазначивши детальний розрахунок заробітку і періодів, які враховуються для нарахування пенсії з усіма розрахованими та наявними у пенсійній справі коефіцієнтами. Також просив про проведення перерахунку його пенсії з моменту призначення, шляхом збільшення пенсії на 1% заробітку за кожний повний рік роботи понад 20 років.
Листом від 21.02.2020 за №973-38/К-02/8-0800/20 відповідачем повідомлено позивача про те, що пенсія розраховується відповідно до норм чинного законодавства на умовах ч. 1 ст. 27 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, а у випадку позивача положення п. 2 ст. 56 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” застосуванню не підлягають.
Дослідивши обставини по справі, колегія суддів вважає за можливе погодитись з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для часткового задоволення позову з огляду на наступне.
Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи, державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Законом України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” визначено основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, умов проживання і трудової діяльності, соціального захисту потерпілого населення.
Відповідно до статті 49 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Згідно з частиною 2 статті 27 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.
Зазначеною нормою особам надано право обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, які встановлені загальним Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування або спеціальним Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Статтею 55 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” визначено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС:
- які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів 10 років;
- які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів 8 років;
- які працювали з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року у зоні відчуження від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році - від 10 до 14 календарних днів, у 1988 році - не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році 5 років.
Також пунктом 2 статті 56 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” передбачено, що право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку, у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону №1058 (зміни внесено згідно із Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій” №2148-VIII від 03 жовтня 2017 року).
Суд бере до уваги те, що позивачу призначено пенсію в 2011 році, тобто до набрання чинності Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій” №2148-VIII від 03 жовтня 2017 року. Разом з тим, норми ч.2 ст.27 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” не містять жодних формул розрахунку пенсій, вони лише визначають право особи обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, які встановлені Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” або спеціальним Законом №796.
Отже, виходячи з наведених законодавчих приписів, для громадян, які віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, порядок обчислення стажу роботи має пільговий характер та визначений в частині другій статті 56 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.
Порядок перерахунку пенсій Законом України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” не встановлений, водночас, ознакам, передбаченим вказаною нормою, відповідає абзац 2 частини першої статті 28 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, зі змісту якого випливає, що за кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини.
Для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ця розрахункова величина має пільговий характер і визначена в частині другій статті 56 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” як сума заробітку за кожний рік роботи понад установлений цим пунктом стаж роботи. Згідно з цим Законом вона дорівнює мінімальному розміру пенсії за віком, який згідно з абзацом 1 частини другої статті 28 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”встановлений у розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
Таким чином, особам, яким призначена пенсія на умовах, визначених положеннями Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”., перерахунок пенсії має здійснюватися за кожний повний рік стажу роботи понад установлений для них мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії (15 років - для жінок і 20 років - для чоловіків) шляхом збільшення пенсії на 1 % заробітку за рік.
Наведене підтверджується позицією Верховного Суду України, що викладена у постанові від 20 вересня 2016 року у справі справа № 21-1255а16, а також в постановах Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі № 316/1863/16-а, від 27 червня 2018 року у справі № 565/1326/17, від 24 липня 2018 року у справі № 565/1060/17.
Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Європейський Суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 року за заявою №31443/96 у справі Броньовський проти Польщі зазначив, що принцип верховенства права зобов`язує державу поважати і застосовувати запроваджені нею закони, створюючи правові й практичні умови для втілення їх в життя.
Положення статті 1 Конвенції, Статті 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Париж, 20.III.1952) передбачають, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, положення Статті 14 Конвенції якою визначено, що користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем не обґрунтовано та протиправно відмовлено позивачу в перерахунку пенсії за віком, з урахуванням положень ч.2 ст.56 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”..
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 57 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” обчислення середньомісячного заробітку провадиться відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
У разі обчислення пенсії відповідно до частини другої статті 27 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” за бажанням того, хто звернувся за пенсією, середньомісячний фактичний заробіток для обчислення пенсії може визначатися за будь-які 12 місяців підряд роботи на територіях радіоактивного забруднення.
Якщо особа, яка звернулася за пенсією, пропрацювала на територіях радіоактивного забруднення:
менше 12 місяців, - середньомісячний заробіток визначається шляхом поділу загальної суми заробітку за календарні місяці роботи на кількість цих місяців;
не менше 30 календарних днів у двох місяцях, - середньомісячний заробіток визначається за будь-які фактично відпрацьовані 30 календарних днів роботи;
менше місяця, - середньомісячний заробіток визначається за цей календарний місяць з додаванням до заробітку на основній роботі.
З матеріалів справи вбачається, що позивач брав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи в тридцяти кілометровій зоні на ЧАЕС та заробітна плата у вересні 1987 року була нарахована в розмірі 1245,29 рублів, що підтверджується довідкою № 03 від 20.01.2020, виданою ПАТ “АВТОА”.
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того що пенсія за віком позивачу повинна бути розрахована відповідно до ч. 1 ст. 27 та ч. 1 ст. 28 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” з урахуванням ч.ч. 1-3 ст. 57 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.
Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції  правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.  
Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд 

                                                                 ПОСТАНОВИВ:
                              Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області -залишити без задоволення. 
                               Рішення Запорпізького  окружного адміністративного суду від 15.05.2020 - залишити без змін. 
                                Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.         

Головуючий - суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова 

                               суддя                                                                      Ю. В. Дурасова