П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

08 грудня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 540/972/20	
Головуючий в 1 інстанції: Василяка Д.К.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Домусчі С.Д.
суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,
за участю секретаря судового засідання – Тутової Л.С.
представника апелянта ОСОБА_1 – адвоката Шандера К.І.
представника Чорноморської митниці Держмитслужби – Димченко О.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 24 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, Чорноморської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування наказу від 18.03.2020 року №34-о «Про звільнення ОСОБА_1 », зобов`язання поновити на рівнозначній посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом до Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, Чорноморської митниці Держмитслужби, в якому просив суд:
- визнати протиправним і скасувати наказ Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 18.03.2020 р. № 34-о «Про звільнення ОСОБА_1 »;
- зобов`язати Чорноморську митницю Держмитслужби, як правонаступника прав і обов`язків Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, запропонувати ОСОБА_1 посаду головного державного інспектора № 2 митного поста «Херсон-порт» Чорноморської митниці Держмитслужби, або іншу посаду в Чорноморській митниці Держмитслужби, що буде рівнозначна тій посаді, яку ОСОБА_1 займав до звільнення;
- стягнути з Чорноморської митниці Держмитслужби, як правонаступника прав і обов`язків Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, середній заробіток за час вимушеного прогулу, без обов`язкових відрахувань;
- стягнути з Чорноморської митниці Держмитслужби, як правонаступника прав і обов`язків Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, компенсацію за завдану моральну (немайнову) шкоду в розмірі 10000 грн.
В обґрунтування позовних вимог, позивач посилався на те, що його звільнення було проведено у зв`язку з реорганізацією, відповідно до п.1 ч.1 ст. 87 Закону України «Про державну службу» та пункту 1 частини 1статті 40 Кодексу законів про працю України.
Позивач посилався на те, що підставами для припинення державної служби, за ініціативою суб`єкта призначення, є скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу. 
Проте, на час звільнення позивача, не всі посади Чорноморської митниці Держмитслужби були зайняті. Позивач зазначав, що на час його звільнення, Чорноморська митниця Держмитслужби оголосила конкурс на зайняття вакантних посад. Відповідно до наказу Чорноморської митниці Держмитслужби від 27.01.2020 р. № 17 «Про оголошення конкурсу на зайняття вакантних посад» оголошено конкурс на зайняття вакантних посад державної служби категорії «В» Чорноморської митниці Держмитслужби, згідно з додатком, а в додатку наведений перелік вакантних посад у кількості 33 таких посад. На думку позивача, за наявності вакантних посад, за відсутності скорочення чисельності або штату державних службовців, за наявності правонаступника, з врахуванням безперервності стажу роботи в 24 року, професійного досвіду та рівня кваліфікації, наявності заохочень, відсутності дисциплінарних стягнень, позивачу протиправно не запропонували іншу посаду в Чорноморській митниці Держмитслужби. 
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 24 червня 2020 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено в повному обсязі.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, не повне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції без надання належної оцінки  фактичним обставинам справи дійшов хибного висновку про наявність у суб`єкта призначення – Чорноморської митниці Держмитслужби права на власний розсуд пропонувати або не пропонувати  посаду. В той час як  право інвалідів на працю не регулюється Законом України «Про державну службу», дане питання врегульоване Законом України  «Про основи соціальної захищеності  осіб з інвалідністю в Україні».
Також, апелянт звертає увагу на те, що відповідач Чорноморська митниця Держмитслужби не запропонувала жодної посади через те, що апелянт є особою з інвалідністю, не розглядаючи при цьому питання чи підходять апелянту наявні вакантні посади та не зважаючи на  подання апелянтом заяви про переведення.
Чорноморська митниця Держмитслужби надала відзив на апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на доводи, що узгоджуються із висновками суду першої інстанції, просить  апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції – без змін.
Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Суд встановив, що ОСОБА_1 з 17.08.1995 року проходив службу в митних органах, присяга державного службовця прийнята 25.01.1996 р. (а.с. 31-36), з 26.04.2016 року встановлена друга група інвалідності безстроково (а.с. 41, 64-65).
На підставі наказу № 376-0 від 02 червня 2016 року ОСОБА_1 переведений на посаду головного державного інспектора сектора складського обліку вилученого майна та розпорядження ним управління забезпечення та розвитку інфраструктури Херсонської митниці ДФС (а.с.  35-зворот).
Наказом № 355-0 від 22 травня 2017 року апелянт був звільнений з посади головного державного інспектора сектора складського обліку вилученого майна та розпорядження ним управління забезпечення та розвитку інфраструктури Херсонської митниці ДФС з 23 травня 2017 року у зв`язку з неможливістю виконання державним службовцем службових обов`язків за станом здоров`я  (а.с. 35-зворот, 64, 65).
15.01.2019 року набрала чинності Постанова КМУ №1200 від 18.12.2018 року «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України», відповідно до якої було вирішено утворити Державну податкову службу України та Державну митну службу України, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу.
Також було визначено, що Державна податкова служба та Державна митна служба є правонаступниками майна, прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби у відповідних сферах діяльності;
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.07.2019 р. у справі № 540/452/19 наказ Херсонської митниці ДФС від 22.05.2017 р. № 355-о визнаний протиправним та скасований, ОСОБА_1 поновлений на посаді головного державного інспектора сектора складського обліку вилученого майна та розпорядження ним управління забезпечення та розвитку інфраструктури Херсонської митниці ДФС; стягнуто з Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі середній заробіток за час вимушеного прогулу (а.с.  10-13)
Наказом Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 13.08.2019 р. № 642-о ОСОБА_1 був поновлений на посаді головного державного інспектора сектора складського обліку вилученого майна та розпорядження ним управління забезпечення та розвитку інфраструктури Херсонської митниці ДФС (а.с.  14).
04.10.2020 року набрала чинності Постанова КМУ № 858 від 02.10.2019 р. «Про утворення територіальних органів Державної митної служби», пунктом 1 якої  вирішено утворити як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної митної служби за переліком згідно з додатком № 1, відповідно то якого до переліку територіальних органів Державної митної служби, що утворюються, віднесена також Чорноморська митниці Держмитслужби. Додатком №2 до Постанови КМУ № 858 від 02.10.2019 р. визначений перелік територіальних органів Державної фіскальної служби, що реорганізуються, зокрема шляхом приєднання до Чорноморської митниці Держмитслужби - Миколаївської митниці ДФС, Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі.
Пунктом 3 Постанови КМУ № 858 від 02.10.2019 р. встановлено, що територіальні органи Державної фіскальної служби, які реорганізуються, продовжують здійснювати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Державної митної служби.
Чорноморська митниця Держмитслужби зареєстрована в ЄДРЮОФОПГФ  07.11.2019 року за № 1  499  102  0000  022950 (а.с. 79-80)
Наказом Чорноморської митниці Держмитслужби  від 27.01.2020 року № 17 «Про оголошення конкурсу на зайняття вакантних посад», оголошений конкурс  на зайняття вакантних посад державної служби категорії «В» Чорноморської митниці Держмитслужби, згідно з додатком, що додається. Визначено  провести конкурсний відбір в період з 10 лютого 2020 року по 18 лютого 2020 року. Відповідно до додатку до вказаного наказу визначено 33 вакантні посади державної служби категорії «В» Чорноморської митниці Держмитслужби (а.с. 27, 28). Також наказом Чорноморської митниці Держмитслужби  від 27.01.2020 року № 17 затверджені умови проведення конкурсу (а.с.  29-30).
11.02.2020 року ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язку направив до голови ліквідаційної комісії Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі заяву від 07.02.2020 року про його звільнення у зв`язку з реорганізацією  в порядку переведення до Чорноморської митниці Держмитслужби (а.с. 37, 39).
Також 11.02.2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку направив до в.о. Чорноморської митниці Держмитслужби заяву від 07.02.2020 року про призначення його в порядку переведення на посаду головного державного інспектора відділу № 2 митного поста «Херсон-порт» Чорноморської митниці Держмитслужби (а.с. 38, 40).
18.02.2020 року ОСОБА_1 вручене повідомлення про наступне вивільнення з займаної посади з 19.03.2020 року, на підставі п. 4 ч.1 ст. 83 та п. 1 ч.1 ст. 87 Закону України «Про державну службу» з урахуванням особливостей визначених ч.6 ст. 49-2 КЗпП, відповідно до Постанови КМУ віл 18.12.2018 р. № 1200 «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби», Постанови КМУ від 02.10.2019 р. № 858 «Про утворення територіальних органів Державної митної служби», наказу Чорноморської митниці Держмитслужби від 02.12.2019 р. № 2 «Про введення в дію Організаційної структури Чорноморської митниці Держмитслужби на 2019 р.» (а.с. 15, 62, 248).
Наказом Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 18.03.2020 року № 34-о «Про звільнення ОСОБА_1 », апелянт звільнений з займаної посади з 20.03.2020 року у зв`язку з реорганізацією, відповідно до п.1 ч.1 ст. 87 Закону України від 10.12.2015 року № 889-VIII «Про державну службу», п.1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 9, 63).
Відповідно до наданих Чорноморською митницею Держмитслужби довідок про середньомісячний та середньоденний заробіток, що передує даті звільнення (а.с. 101, 102), сума доходу за два місяці, що передували даті звільнення ОСОБА_1 , становить 13900,20 грн., середньомісячний заробіток становить 6950,12 грн., середньоденний заробіток становить 339,03 грн.
Також, відповідно до наданих, на вимогу апеляційного суду, Чорноморською митницею Держмитслужби копій  організаційної структури  Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі на 2019 рік (остання структура, затверджена по цій митниці), організаційної структури  Митниці ДФС у Миколаївській області на 2019 рік (остання структура, затверджена по цій митниці) та організаційної структури Чорноморської митниці Держмитслужби (на час звільнення апелянта) (а.с. 240-247), встановлено, що:
- Митниця ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі у своєму складі мало Управління матеріального забезпечення та розвитку Інфраструктури  Херсонської митниці ДФС, у складі якого  був відділ складського  обліку вилученого майна та розпорядження ним, штат управління становив 12 осіб. Апелянт був звільнений з посади головного державного інспектора сектора складського обліку вилученого майна та розпорядження ним управління забезпечення та розвитку інфраструктури Херсонської митниці ДФС;
- Митниця ДФС у Миколаївській області у своєму складі мала відділ  матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури Митниці ДФС у Миколаївській області, штат відділу становив 7 осіб; 
- Чорноморська митниця Держмитслужби у своєму складі мала управління  інфраструктури, держмайна та господарської діяльності зі штатом 17 осіб.
Таким чином, апеляційний суд встановив, що  загальна кількість посадових осіб  відповідних управлінь ( відділів) митних органів, що реорганізуються становила 19 осіб, проти 17 осіб у відповідному відділу новоствореної Чорноморської митниці Держмитслужби.
Загальна кількість працівників, відповідно до наданих копій організаційної структури, у Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі на 2019 рік становила 270 осіб, в  Митниці ДФС у Миколаївській області на 2019 рік становила 146 осіб, в Чорноморській митниці Держмитслужби на 2019 рік  становила 427 осіб.
Тобто відбулась реорганізація державного органу, шляхом приєднання митних органів ДФС Херсонської та Миколаївської областей, які у сукупності мали загальну кількість штатних працівників 415 осіб, до новоутвореного органу – Чорноморської митниці Держмитслужби із загальною численністю штатних працівників 427 осіб. 
Проте Управління інфраструктури, держмайна та господарської діяльності Чорноморської митниці Держмитслужби передбачало 17 штатних посадових осіб, проти 19 посадових осіб Управління матеріального забезпечення та розвитку Інфраструктури  Херсонської митниці ДФС, у складі якого був відділ складського обліку вилученого майна та розпорядження ним, та відділу матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури Митниці ДФС у Миколаївській області
Таким чином, апеляційний суд встановив, що фактично відбулась реорганізація державного органу, за наслідками якої зменшилась кількість посадових осіб, зокрема Управління інфраструктури, держмайна та господарської діяльності Чорноморської митниці Держмитслужби, яке об`єднало в собі два відповідних структурних підрозділи митних органів, що  були реорганізовані шляхом приєднання.
Відповідно до письмових пояснень, наданих представником Чорноморської митниці Держмитслужби конкурс на зайняття вакантних посад державної служби в управлінні інфраструктури, держмайна та господарської діяльності Чорноморської митниці Держмитслужби - не проводився, а оцінювання кваліфікації працівників  здійснювалось безпосередньо керівником на підставі особових справ працівників (а.с. 238-239).
Дослідивши надані на вимогу апеляційного суду, Чорноморською митницею Держмитслужби копії посадової інструкції головного державного інспектора сектора складського обліку вилученого майна та розпорядження ним управління матеріального забезпечення  та розвитку інфраструктури Херсонської митниці ДФС (а.с. 249-250) та копії посадової інструкції головного державного інспектора відділу обліку, експлуатації майна  та складського обліку вилученого майна Управління інфраструктури, держмайна та господарської діяльності Чорноморської митниці Держмитслужби (242-243), апеляційний суд встановив тотожність  основних посадових обов`язків зазначених посад.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі довели належними та допустимим доказами правомірність своїх дій, не порушуючи вимоги статті 87 Закону України «Про державну службу».
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, визначаються Законом України від 10 грудня 2015 року №889-VIII «Про державну службу» (надалі - Закон №889-VIII, в редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного наказу – 18.03.2020 року).
Статтею 87 Закону №889-VIII регламентоване питання припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення.
Так, зокрема, пунктом 1 частини 1 статті 87 Закону №889-VIII встановлено, що підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.
При цьому абзацом першим частини 3 статті 87 Закону №889-VIII встановлено, що суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 12-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів. Суб`єкт призначення або керівник державної служби може пропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду державної служби у тому самому державному органі (за наявності). При цьому не застосовуються положення законодавства про працю щодо обов`язку суб`єкта призначення отримання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на звільнення.
Відповідно до абзацу 3 частини 3 статті 87 Закону №889-VIII, державний службовець, якого звільнено на підставі пункту 1 частини першої цієї статті, у разі створення в державному органі, з якого його звільнено, нової посади чи появи вакантної посади, що відповідає кваліфікації державного службовця, протягом шести місяців з дня звільнення за рішенням суб`єкта призначення може бути призначений на рівнозначну або нижчу посаду державної служби, якщо він був призначений на посаду в цьому органі за результатами конкурсу.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України (тут і надалі в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин – 18.03.2020 року), трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
Відповідно до частини другої статті 40 КЗпП звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.
Відповідно до ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.
За частиною третьою статті 42 КЗпП України при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається:
1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців;
2) особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком;
3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації;
4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва;
5) учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту";
6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій;
7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання;
8) особам з числа депортованих з України, протягом п`яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України;
9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби.
Частинами першою-третьою статті 49-2 КЗпП України визначено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.
При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.
Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.
Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги щодо обов`язку Чорноморської митниці Держмитслужби, за наявності вакантних посад, запропонувати  апелянту будь-яку вакантну посаду державної служби, оскільки право розсуду, встановлене ст. 87 Закону №889-VIII не є необмеженим та беззаперечним.
При цьому апеляційний суд зазначає, що оскільки відбулась реорганізація державного органу, за наслідками якої зменшилась кількість посадових осіб, зокрема Управління інфраструктури, держмайна та господарської діяльності Чорноморської митниці Держмитслужби, яке об`єднало в собі два відповідних структурних підрозділи митних органів, що були реорганізовані шляхом приєднання, суб`єкт призначення - Чорноморська митниця Держмитслужби, використовуючи надану свободу розсуду в частини питання щодо можливості пропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду державної служби, не запропонувала апелянту вакантну посаду державної служби в Чорноморській митниці Держмитслужби серед вакантних посад на які не був оголошений конкурс.
При цьому апеляційний суд зазначає, що приписи ч. 3 ст. 87 Закону №889-VIII є спеціальними нормами  у відношенні до норм ч. 2 ст. 40 та ст. 42 КЗпП України, а тому у спірних правовідносин мають бути застосовані саме положення ч. 3 ст. 87 Закону №889-VIII.
При цьому, оскільки фактично відбулась реорганізація Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі шляхом приєднання до новоствореної Чорноморської митниці Держмитслужби, із припиненням такої юридичної особи публічного права, як Митниця ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, апеляційний суд дійшов висновку, про дотримання Митницею ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі вимог Закону №889-VIII при прийнятті оскаржуваного наказу від 18.03.2020 р. № 34-о «Про звільнення ОСОБА_1 », оскільки  від  суб`єкта призначення Чорноморській митниці Держмитслужби апелянту не надходило пропозиції  на зайняття вакантної посади державної служби в Чорноморській митниці Держмитслужби, у Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі були відсутні правові підстави для звільнення апелянта  за іншою підставою, ніж п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону №889-VIII.
Доводи апеляційної скарги не спростовують зазначених висновків суду першої інстанції.
При цьому апеляційний суд відхиляє доводи апелянта щодо стягнення з Чорноморської митниці Держмитслужби середнього заробітку за час вимушеного прогулу, та компенсацію за завдану моральну (немайнову) шкоду, оскільки ці вимоги є похідними від основних вимог, про скасування наказу про звільнення та  зобов`язання запропонувати посаду головного державного інспектора № 2 митного поста «Херсон-порт» Чорноморської митниці Держмитслужби, або іншу посаду в Чорноморській митниці Держмитслужби, для задоволення яких відсутні правові підстави.
Стосовно інших посилань апеляційної скарги апеляційний суд зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Крім того, апеляційним судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції. 
Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 2-12, 72-77, 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 32-329 КАС України, суд - 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  -  залишити без задоволення.
Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 24 червня 2020 року  -  залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 18 грудня 2020 року.

Головуючий суддя 	 	Домусчі С.Д.	
Судді	    	Семенюк Г.В.    Шляхтицький О.І.