ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

19 листопада 2020 року 	м. Дніпро	справа № 389/687/20(2-а/389/31/20)	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Ясенової Т.І. (доповідач),
                               суддів:  Головко О.В., Суховарова А.В.,     
за участю секретаря судового засідання Троянова А.С., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції на рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 серпня 2020 року (суддя суду 1 інстанції Ябчик Н.М.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, заступника командира 1 роти 1 батальйону взводу Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Васічкіна Олега Олександровича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -
           
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК №2193651 від 04.03.2020 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідачем не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в його діях є ознаки адміністративного правопорушення, за який законом встановлено адміністративну відповідальність. Зазначає, що дійсно 04.03.2020 о 05:00 годині керував транспортним засобом марки DAF XF 95.480, державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом марки ТUR 30-3 Classic, державний номерний знак НОМЕР_2 , при цьому, великогабаритний вантаж, який він перевозив не перевищував нормативно встановленого розміру. Між тим, Інспектором при складанні постанови у справі про адміністративне правопорушення не надано жодного доказу, який би підтверджував порушення позивачем правил дорожнього руху. 
Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 серпня 2020 року адміністративний позов задоволено. Скасовано постанову серії ЕАК №2193651 від 04.03.2020, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 частиною 1 статті 132-1 КУпАП, закрито.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції звернулося з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на не повне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом вимог норм матеріального права, просить оскаржуване рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що постанова в справі про адміністративне правопорушення складена повноважною на те посадовою особою згідно з вимогами КУпАП, та за наявності достатніх даних про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.
Як встановлено судом, 04.03.2020 заступником командира 1 роти 1 батальйону взводу Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Васічкіним Олегом Олександровичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2193651, якою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. за порушення пункту 22.5 ПДР, що є адміністративним правопорушення передбаченим частиною 1 статті 132-1 КУпАП. 
За змістом цієї постанови, 04.03.2020 о 04.53 год. в м. Дніпро на проспекті Мазепи, позивач, керуючи транспортним засобом DAF XF 95.480, державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом марки ТUR 30-3 Classic, державний номерний знак НОМЕР_2 , перевозив великогабаритний вантаж, який виступав за габаритні фари більше ніж на 2 м, чим порушив пункт 22.5 ПДР порушення ПДР по перевезенню небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових ТЗ автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.
Вирішуючи спірні правовідносини та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено правомірності прийнятого ним рішення, оскільки не надано до суду належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення.
Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду з  наступних підстав. 
Статтею 280 КУпАП встановлено, що посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, однак, як вбачається з оскаржуваної постанови, відповідачем при розгляді справи не було виконано вимог статті 280 КУпАП.
Відповідно до частини 2 статті 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. 
Зміст постанови повинен відповідати вимогам статей 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.
Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно зі статтею 9 КУпАП є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).
Статтею 132-1 КУпАП встановлено, що порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. 
Позивач вчинення правопорушення заперечує, зазначає, що вантаж, який ним перевозився, не перевищував встановлені чинним законодавством габарити.
Натомість відповідачем не надано до суду жодних доказів, які б підтверджували факт перевищення нормативних габаритів технічного засобу. 
Відсутність доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується також і змістом оскарженої постанови, в якій не зазначено жодного доказу, який додається до цієї постанови.
З урахуванням вищевикладеного суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, про недоведеність відповідачем вчинення позивачем адміністративного правопорушення та правомірності винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для скасування рішення суду.
Керуючись статтями 286, 308, 310, 315, 316, 321, 325 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.
Рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 серпня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає відповідно до частини 3 статті 272 КАС України. 

Головуючий - суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров