УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
28 жовтня 2020 року
м. Київ
справа № 487/2424/20
провадження № 51-5173ск20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 22 червня 2020 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 21 вересня 2020 року,
 встановив:
Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва відмовив у задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління ДБР, розташованого у місті Миколаєві, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань. 
Не погодившись з ухвалою слідчого судді, ОСОБА_4 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою.
Миколаївський апеляційний суд ухвалою від 21 вересня 2020 року залишив апеляційну скаргу заявника ОСОБА_4 без задоволення, а ухвалу слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 22 червня 2020 року – без змін.
Не погоджуючись з указаними рішеннями судів, ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 22 червня 2020 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 21 вересня 2020 року і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити на таких підставах.
Згідно з п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках – на касаційне оскарження судового рішення, що повністю відповідає вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практиці ЄСПЛ щодо можливості держави встановлювати певні обмеження права на перегляд судового рішення судами вищого рівня.
Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 8 січня 2008 року «Скорик проти України» зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 424 КПК ухвала слідчого судді після її перегляду в апеляційному порядку, а також ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на таку ухвалу оскарженню в касаційному порядку не підлягають.
Таким чином, зазначені положення кримінального процесуального закону встановлюють заборону оскарження у касаційному порядку ухвал слідчих суддів та ухвал апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги на такі ухвали. Отже, касаційна скарга ОСОБА_4 подана на судові рішення, які не підлягають оскарженню в касаційному порядку.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Частиною 3 ст. 428 КПКпередбачено, що суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі, передбаченій п. 1 ч. 2 цієї статті, без перевірки касаційної скарги на відповідність вимогам ст. 427 цього Кодексу.
Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 22 червня 2020 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 21 вересня 2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1                              ОСОБА_2                                   ОСОБА_3