ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

16 листопада 2020 року 	м. Дніпро	справа № 333/1806/20(2-а/331/69/2020)	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача:  Шальєвої В.А.
суддів:                           Білак С.В., Олефіренко Н.А.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Запорізькій області  на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18.09.2020 р. (суддя Жукова О.Є.) в справі № 333/1806/20 за позовом ОСОБА_1  до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області про  скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1  звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з адміністративним позовом  до «інспектора поліції ЗРВП ДВП» Головного управління Національної поліції в Запорізькій області старшого сержанта Ковальова Віталія Олександровича  про визнання протиправними дій при винесенні постанови серії БАА № 333225 від 21.03.2020 р. про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП),  скасування постанови  про накладення адміністративного стягнення від 21.03.2020 р. серії БАА № 333225. 
Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23.04.2020 р.  адміністративна справа передана на розгляд Жовтневому районному суду м. Запоріжжя.
На виконання ухвали Жовтневого районного суду м. Запоріжжя про залишення позовної заяви без руху ОСОБА_1 подано позовну заяву, в якій відповідачем зазначено поліцейського ГРПП ЗРВП ДВП ГУНП в Запорізькій області  Ковальова В.О.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19.08.2020 р. здійснена заміна первісного відповідача поліцейського ГРПП Запорізького районного ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області Ковальова В.О. належним відповідачем Головним управлінням Національної поліції в Запорізькій області.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18.09.2020 р. позов задоволено частково, скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення    по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 21.03.2020 р.     серії БАА № 333225 про застосування до ОСОБА_1  адміністративного стягнення у вигляді штрафу    у розмірі 340 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1  ст.  121 КУпАП України,   закрита справа про адміністративне правопорушення; в іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову та закрити провадження у справі. Апелянт вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції про не надання відповідачем доказів на підтвердження правопорушення, оскільки судом не витребувано у Запорізького ВРП ДВП ГУНП в Запорізькій області  матеріали адміністративної справи. Вказує, що позивач не заперечував  факт порушення п. 31.4.3 в) Правил дорожнього руху. Крім того, судом першої інстанції не враховано  пропуску позивачем строку звернення до суду.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити рішення суду першої інстанції, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги.
Справа судом розглянута  без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.
Перевіривши  законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення    по    справі    про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 21.03.2020     року     серії БАА № 333225 від 21.03.2020, винесеною поліцейським ГРПП Запорізького районного ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області Ковальовим В.О., до ОСОБА_1 застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого  ст. 121 ч.1 КУпАП України.
У вказаній постанові зазначено, що ОСОБА_1 21.03.2020 року в 19-00 год. в м. Запоріжжя, вул. Дослідна Станція, керував автомобілем марки ЗАЗ 110240, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на автомобілі не працює задній лівий габарит, та не підсвічується держаний номер в темну пору доби, чим порушив п. 31.4.3.  ПДР  та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1  ст. 121 КУпАП. В постанові також зазначено, що позивач від підпису відмовився.
Зважаючи на те, що відповідач на підтвердження правомірності своїх дій належних та допустимих доказів не надав, не спростувавши доводи позивача та не надавши доказів порушення позивачем саме п. 31.4.3  ПДР  України, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність постанови.
Разом з тим, суд першої інстанції вважав позовні вимоги про визнання протиправними дій поліцейського про притягнення позивача до адміністративної відповідальності такими, що не підлягають задоволенню, пославшись на приписи ч. 3 ст. 286 КАС України.
Здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд визнає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позову.
Судом встановлено, що постановою серії БАА № 333225 від 21.03.2020 р. поліцейським ГРПП Запорізького районного ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області Ковальовим В.О. застосовано до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.
За змістом постанови 21.03.2020 р. о 19 годині 00 хв. позивач керував транспортним засобом марки ЗАЗ 110240, реєстраційний номер НОМЕР_1 ,  на автомобілі не працює задній лівий габарит та не підсвічується державний номер в темну пору доби,  чим порушено п. 31.4.3 «в» Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 121 КУпАП.
Постанова не містить відомостей про здійснення фіксування події правопорушення, відомостей про пристрій, на якій здійснювався запис, як й  посилання на будь-які інші докази.
Відповідачем не надано до матеріалів справи доказів на підтвердження обставин, викладених в постанові.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Відповідно до абз. в) пункту 31.4.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306,  забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла. 
Відповідно до абз. б) пункту 31.6 Правил дорожнього руху забороняється подальший рух транспортних засобів, у яких  у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів.
За приписами частини 1 статті 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Як зазначено вище, відповідачем не надано будь-яких доказів на підтвердження правомірності рішення та вчинення позивачем правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 121 КУпАП.
Відповідно до  статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі  статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Статтею 245 КУпАП  встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Стаття 280 КУпАП  закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Відповідно до  статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Належними доказами у розумінні статті 73 КАС України   є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
За приписами статті 74 КАС України  суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.  Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Пунктом 11 частини 1  статті 23 Закону України від 02 липня 2015    року №    580-VIII «Про Національну поліцію»  (далі - Закон №    580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням  Правил дорожнього руху  його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.
Згідно зі  статтею 31 Закону №580-VIII поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.
Статтею 40 Закону №580-VIII  встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:
1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;
2) забезпечення дотримання  правил дорожнього руху.
Відповідно до частини другої та третьої  статті 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Судом встановлено, що оскаржена постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить інформації про здійснення будь-якої фіксації факту правопорушення.
Таким чином, в порушення частини 2 статті 77 КАС України відповідачем не надано будь-яких доказів на підтвердження правомірності свого рішення.
Враховуючи викладене, суд погоджує висновок суду першої інстанції про протиправність постанови.
Доводи апелянта про доведеність факту вчинення правопорушення  спростовані приведеними вище висновками суду.
Посилання апелянта на не витребування судом першої інстанції документів справи у відповідного органу суд вважає хибними, оскільки відповідач як суб`єкт владних повноважень в силу приведених приписів зобов`язаний надати суду докази на підтвердження правомірності своїх  дій та рішень. 
Зазначення апелянтом  про те, що  позивач не заперечував  факт порушення п. 31.4.3 в) Правил дорожнього руху, суд визнає безпідставними та не підтвердженими належними доказами.
Стосовно зазначення про пропуск позивачем строку звернення до суду суд зазначає, що такі доводи розглянуті судом першої інстанції, яким цілком обґрунтовано зазначено, що оскаржена постанова направлена позивачу засобами поштового зв`язку  31.03.2020 р.,  отримана позивачем 07.04.2020 р., а 10.04.2020 р. позивач     звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з цим позовом, тобто із дотриманням строку звернення до суду, встановленого ч. 2 ст. 286 КАС України.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Оскільки предметом позову в цій справі є  рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з  ч. 3 ст. 272 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку. 
Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9,   242, 243, 268-272,  286, 308, 311,  315,   316,   321,   322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд   
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Запорізькій області  на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18.09.2020 р.  в справі № 333/1806/20 залишити без задоволення.
Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18.09.2020 р.  в справі № 333/1806/20 за позовом ОСОБА_1  до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області про  скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 16.11.2020 р.  та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.
          Повне судове рішення складено 16.11.2020 р.
   
             Суддя-доповідач                                                                      В.А. Шальєва 

                               суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      Н.А. Олефіренко