Ухвала 
 
21 жовтня 2020 року 
м. Київ
 
справа № 428/13541/19
провадження № 61-10030св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І., 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідач - Приватне акціонерне товариство «Сталь»,
третя особа - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області, 
 
розглянув у попередньому судовому засіданні касаційні скарги Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Луганській області, Приватного акціонерного товариства «Сталь» на постанову Луганського апеляційного суду від 03 червня 2020 року у складі колегії суддів: Дронської І. О., Гаврилюка В. К., Єрмакова Ю. В., 
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог та рішень судів
 
У грудні 2019 року представник  ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Сталь» (далі - ПрАТ «Сталь»), третя особа - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області про визнання права на відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним з використанням ним трудових обов`язків.
 
Позов мотивовано тим, що позивач перебував у трудових відносинах із Відкритим акціонерним товариством «Сталь» (далі - ВАТ «Сталь») із липня 1985 року. Після отримання травми на виробництві у грудні 1993 року позивача визнано інвалідом ІІІ групи з втратою працездатності 30 %. Позивачу встановлено відшкодування втраченого заробітку, виходячи з 30 % втрати працездатності та заробітку за останні три місяці, що передували виробничій травмі. Згідно з розрахунком ВАТ «Сталь» з 13 грудня 1993 року сума відшкодування шкоди, спричиненої виробничим травматизмом, становила 91 270,00 крб, з 01 січня 1997 року - 167,22 грн. На підставі наказу директора ВАТ «Сталь» від 22 грудня 1999 року № 91 позивачу збільшено суму відшкодування до 272,57 грн, яку відповідач йому сплачував до 01 січня 2001 року. Висновком Медико-соціальної експертної комісії від 05 січня 2001 року ОСОБА_1 із 01 січня 2001 року визнано інвалідом ІІ групи з втратою працездатності 70 %. Вказаний висновок разом із заявою про перерахування суми відшкодування шкоди, спричиненої виробничим травматизмом, подано до ВАТ «Сталь». Відповідач не здійснив перерахунку суми відшкодування, посилаючись на абз. 6 пункту 28 Правил. У зв`язку з помилковим застосуванням норм законодавства позивачу з 01 січня 2001 року щомісячно недонараховувалася сума відшкодування 363,43 грн           (272,57 грн / 30 % х 70 % - 272,57 грн) Документи позивача 22 червня 2001 року передані відповідачем до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, який з 01 липня 2001 року здійснював йому страхові виплати з урахуванням неправильного обрахунку.
 
Із урахуванням наведених обставин, сторона позивача просила визнати за ОСОБА_1 право на відшкодування шкоди, заподіяної ВАТ «Сталь», працівникові ОСОБА_1 ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, виходячи з розміру відшкодування шкоди в сумі 636,00 грн щомісячно, починаючи з 01 січня 2001 року у зв`язку зі зміною ступеня втрати працездатності із 30 % до 70 %.
 
Ухвалою Сєвєродонецького міського суд Луганської області від 24 березня 2020 року закрито провадження у справі. Роз`яснено особам, які беруть участь у справі, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.
 
Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції, керуючись пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України, виходив з того, що судове рішення, ухвалене у справі                     № 2-1094/2010, яка була предметом розгляду Жовтневого районного суду м. Луганська (переглянуте в апеляційному та касаційному порядках), стосується спору між тими самими сторонами, про той самий предмет та і з тих самих підстав. 
 
Постановою Луганського апеляційного суду від 03 червня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 24 березня 2020 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що висновок суду першої інстанції про тотожність предмета спору в цій справі та справі № 2-1094/2010 є передчасним. Позивачем у цій справі обрано інший спосіб судового захисту своїх прав шляхом визнання права на відшкодування шкоди у встановленому розмірі, починаючи з 01 січня 2001 року, що є відмінним від предмету позову у справі         № 2-1094/2010, яким зобов`язання відповідача на здійснення певних дій, а саме: здійснення перерахунку страхового відшкодування без визначення кінцевого періоду, а з конкретним визначеним періодом - з 01 січня по 01 червня 2001 року. 
 
Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційних скарг, позиції інших учасників справи
 
У липні 2020 року ПрАТ «Сталь»подало до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Луганського апеляційного суду від 03 червня 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції. 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні не врахував висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 761/7978/15-ц та постанові Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 753/11592/18. 
 
У липні 2020 року Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області подало до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Луганського апеляційного суду від 03 червня 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції. 
 
Касаційна скарга Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області мотивована тим, що апеляційний суд неправильно встановив обставини справи, а саме: помилково вважав, що у справі № 2-1094/2010 зобов`язання здійснити перерахунок страхового відшкодування визначено конкретним періодом - з 01 січня по 01 червня 2001 року, тоді які у цій справі позовна вимога про визнання права на відшкодування шкоди у встановленому розмірі зазначена без кінцевої дати, у зв`язку із чим дійшов помилкового висновку про те, що предмет позов у справах є різний. Крім цього, апеляційний суд помилково ототожнив різні за своє суттю поняття - «спосіб судового захисту» та «предмет позову». Також заявник зазначає, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні не врахував висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 27 грудня 2018 року у справі № 223/702/17, від 13 грудня 2018 року у справі № 750/11053/16-ц, від 20 грудня 2019 року у справі № 320/1253/17-ц. 
 
У вересні від Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області надійшов відзив на касаційну скаргу ПрАТ «Сталь», у якому заявник визнає вимоги вказаної касаційної скарги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. 
 
Позиція Верховного Суду
 
За змістом частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
 
Відповідно до частини п`ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.
 
Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.
 
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. 
 
Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Справу за касаційними скаргами Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Луганській області, Приватного акціонерного товариства «Сталь» на постанову Луганського апеляційного суду від 03 червня 2020 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Сталь», третя особа - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області, про визнання права на відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків,призначити до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 28 жовтня 2020 року.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

 
Судді:	О. В. Ступак	
 	   	
 	І. Ю. Гулейков	
 	   	
 	Г. І. Усик