ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 р.	Справа № 440/1587/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,
Суддів: Мельнікової Л.В. ,  Рєзнікової С.С. ,
за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.06.2020 року, головуючий суддя І інстанції: К.І. Клочко, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава,  36039, повний текст складено 11.06.20 року по справі № 440/1587/20
за позовом                   Військової частини НОМЕР_1  
до                   Головного управління ДПС у Полтавській області                           
про визнання протиправним та скасування рішення,
ВСТАНОВИВ:

Позивач, військова частина НОМЕР_1 (далі - ВЧ НОМЕР_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Полтавській області (далі - відповідач, ГУ ДПС у Полтавській області) про визнання протиправним та скасування рішення від 03.02.2020 №0006075633 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску. 
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що рішенням ГУ ДПС у Полтавській області від 03.02.2020 №0006075633 протиправно застосовано штрафні санкції та нараховано пеню за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в загальному розмірі 248638,51 грн, оскільки ним своєчасно проводилось перерахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до бюджету. Позивач стверджував, що працівниками бухгалтерії була допущена технічна помилка у зазначенні номеру рахунку, на який перераховані кошти, однак саме перерахування відбулося своєчасно. Разом з тим зауважив, що законом передбачено відповідальність за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, а не у випадку помилково сплачених суми єдиного внеску на невідповідний рахунок. Зазначає, що помилка в зазначенні номеру рахунку не є несплатою, так само не є несвоєчасною сплатою грошового зобов`язання.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 11 червня 2020 року  вказаний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДПС у Полтавській області про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № 0053375633 від 19 листопада 2019 року.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом при вирішенні справи норм матеріального та процесуального права.         
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що податок вважається не сплаченим, оскільки сума єдиного внеску сплачена на неправильний рахунок, у зв`язку з чим кошти не надійшли до відповідного рахунку. Вказує, що податковий борг платника податків, який виник з вини банку, залишається за таким платником і підлягає перерахуванню ним до бюджету.
Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що військова частина НОМЕР_1 зареєстрована як юридична особа та перебуває на обліку в Полтавській ДПІ (Полтавський район) Полтавського управління ГУ ДПС у Полтавській області як платник єдиного внеску.
14.03.2019 позивачем подано до контролюючого органу звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з додатками за лютий 2019 року, сума нарахованого єдиного внеску становить 1157229,80 грн. У зв`язку з поданням звітності у інтегрованій картці (код класифікації доходів бюджету 71020000 - єдиний внесок, нарахований на суми грошового забезпечення військовослужбовців)  позивача 20.03.2019 відображено сума нарахувань у розмірі 1157229,80 грн /а.с.167/.
19.04.2019 позивачем подано до контролюючого органу звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з додатками за березень 2019 року /а.с.38-53/, сума нарахованого єдиного внеску становить 1090379,15 грн. У зв`язку з поданням звітності у інтегрованій картці (код класифікації доходів бюджету 71020000 - єдиний внесок, нарахований на суми грошового забезпечення військовослужбовців)  позивача 22.04.2019 відображено сума нарахувань у розмірі 1090379,15 грн.
17.05.2019 позивачем подано до контролюючого органу звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з додатками за квітень 2019 року, сума нарахованого єдиного внеску становить 1225943,46 грн. У зв`язку з поданням звітності у інтегрованій картці (код класифікації доходів бюджету 71020000 - єдиний внесок, нарахований на суми грошового забезпечення військовослужбовців) позивача 20.05.2019 відображено сума нарахувань у розмірі 1225943,46 грн.
З матеріалів справи вбачається, що позивач сплатив нараховані на підставі вище наведених звітів суми єдиного внеску, що підтверджується копіями платіжних дорученнями №59, 65 від 19.02.2019, №73 від 25.02.2019, №82 від 27.02.2019, №95, 101 від 12.03.2019, №118 від 21.03.2019, №135, 148 від 09.04.2019, №159 від 16.04.2019, №165 від 18.04.2019, №177, 182, 189 від 25.04.2019.
Факт сплати єдиного внеску за вказані періоди відповідачем не заперечується.
Разом з тим сплачуючи єдиний внесок під час перебування на обліку у Полтавській ДПІ (Полтавський район) Полтавського управління ГУ ДФС у Полтавській області у період з 20.02.2019 по 28.02.2019, з 12.03.2019 по 13.03.2019 та з 09.04.2019 по 25.04.2019, ВЧ НОМЕР_1 допущено помилку у банківських реквізитах отримувача коштів та замість правильного рахунку № НОМЕР_2 (єдиний внесок, нарахований на суми грошового забезпечення військовослужбовців) єдиний внесок у загальному розмірі 2057829,51 сплачений на помилковий рахунок №37199204011624 (єдиний внесок для фізичних осіб-підприємців, у т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність).
Отже, позивачем у період з 20.02.2019 по 28.02.2019, з 12.03.2019 по 13.03.2019 та з 09.04.2019 по 25.04.2019 помилково сплачено суми єдиного внеску на аналітичний рахунок №37199204011624 (єдиний внесок для фізичних осіб-підприємців, у т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність), у той час як слід сплачувати на аналітичний №37191202011624 (єдиний внесок, нарахований на суми грошового забезпечення військовослужбовців).
Факт невірного зазначення реквізитів рахунку сторонами не заперечується.
Після виявлення помилок у реквізитах рахунків позивач 18.04.2019 подав до Головного управління ДПС у Полтавській області заяву про перерахування помилково сплачених коштів єдиного внеску у сумі 2057829,51 грн з рахунку № НОМЕР_3 на рахунок № НОМЕР_2 .
Разом з тим 19.11.2019 ГУ ДПС у Полтавській області прийнято рішення №0053385633 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким до позивача застосовано штрафну санкцію у розмірі 620563,87 грн та нараховано пеню у розмірі 41754,96 грн.
Позивач, не погодившись із спірним рішенням подав скаргу до Державної податкової служби України, у якій просив скасувати рішення №0053385633 від 19.11.2019, зобов`язати ГУ ДПС у Полтавській області списати з військової частини суми штрафів і пені, та нараховану недоїмку, здійснити повний перерахунок сум сплаченого єдиного внеску відповідно до щомісячних звітів про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб.
Рішенням ДПС України №299/5/99-00-08-06-01-06 від 15.01.2020 скаргу ВЧ НОМЕР_1 задоволено частково, а рішення ГУ ДПС у Полтавській області №0053385633 від 19.11.2019 скасовано та зобов`язано ГУ ДПС у Полтавській області винести нове рішення.
03.02.2020 ГУ ДПС у Полтавській області прийнято рішення №0006075633 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким до позивача застосовано штрафну санкцію у розмірі 227999,58 грн та нараховано пеню у розмірі 20638,93 грн, а всього – 248638,51 грн.
Позивач, вважаючи прийняте рішення ГУ ДПС у Полтавській області №0006075633 від 03.02.2020 необґрунтованим, незаконним та таким, що прийняте з порушенням норм чинного законодавства України, звернувся до суду з цим адміністративним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що помилкове зазначення розрахункового рахунку під час сплати не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми у визначений Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 2464-VI строк, а відтак і для застосування штрафних санкцій та пені.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до абз. 7 пункту 1 частини першої статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 2464-VI (далі – Закон України № 2464-VI), платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, військові частини та органи, які виплачують грошове забезпечення, допомогу по тимчасовій непрацездатності, допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами, допомогу, надбавку або компенсацію відповідно до законодавства для таких осіб: військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу; осіб, які проходять строкову військову службу у Збройних Силах України, інших утворених відповідно до закону військових формуваннях, Службі безпеки України, органах Міністерства внутрішніх справ України та службу в органах і підрозділах цивільного захисту.
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 6 Закону України № 2464-VI, платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Єдиний внесок, відповідно до абз. 2 пункту 1 частини першої статті 7 Закону України № 2464-VI, нараховується для платників, зазначених в абзаці сьомому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму грошового забезпечення кожної застрахованої особи, оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності, що здійснюється за рахунок коштів роботодавця, та допомоги по тимчасовій непрацездатності, допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами; допомоги, надбавки або компенсації відповідно до законодавства. 
Відповідно до частини п`ятої статті 7 Закону України № 2464-VI єдиний внесок нараховується на суми, зазначені в частинах першій і другій цієї статті, незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також від того, чи виплачені такі суми фактично після їх нарахування до сплати. 
Сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (абз.1 частини п`ятої статті 9 Закону України № 2464-VI).
Відповідно до абз. 1, 2 частини восьмої статті 9 Закону України № 2464-VI платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. 
При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з органом доходів і зборів за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань. 
Частиною одинадцятою статті 9 Закону України № 2464-VI визначено, що у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Згідно із частиною десятою статті 25 Закону України № 2464-VІ на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.
Пунктом 2 частини одинадцятої статті 25 Закону України № 2464-VІ передбачено, що орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.
Таким чином, за несплату платником податків єдиного внеску у певний термін законодавець для такого платника передбачив негативні наслідки у вигляді штрафних санкцій.
14.03.2019 позивачем подано до контролюючого органу звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з додатками за лютий 2019 року /а.с.17-33/, сума нарахованого єдиного внеску становить 1157229,80 грн. У зв`язку з поданням звітності у інтегрованій картці (код класифікації доходів бюджету 71020000 - єдиний внесок, нарахований на суми грошового забезпечення військовослужбовців)  позивача 20.03.2019 відображено сума нарахувань у розмірі 1157229,80 грн (а.с.167).
19.04.2019 позивачем подано до контролюючого органу звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з додатками за березень 2019 року (а.с.38-53), сума нарахованого єдиного внеску становить 1090379,15 грн. У зв`язку з поданням звітності у інтегрованій картці (код класифікації доходів бюджету 71020000 - єдиний внесок, нарахований на суми грошового забезпечення військовослужбовців)  позивача 22.04.2019 відображено сума нарахувань у розмірі 1090379,15 грн (а.с.167 зворотній бік).
17.05.2019 позивачем подано до контролюючого органу звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з додатками за квітень 2019 року /а.с.57-72/, сума нарахованого єдиного внеску становить 1225943,46 грн. У зв`язку з поданням звітності у інтегрованій картці (код класифікації доходів бюджету 71020000 - єдиний внесок, нарахований на суми грошового забезпечення військовослужбовців)  позивача 20.05.2019 відображено сума нарахувань у розмірі 1225943,46 грн (а.с.168).
Як свідчать письмові докази, позивач сплатив нараховані на підставі вище наведених звітів суми єдиного внеску, що підтверджується копіями платіжних дорученнями №59, 65 від 19.02.2019, №73 від 25.02.2019, №82 від 27.02.2019, №95, 101 від 12.03.2019, №118 від 21.03.2019, №135, 148 від 09.04.2019, №159 від 16.04.2019, №165 від 18.04.2019, №177, 182, 189 від 25.04.2019 (а.с.34-37,54-56, 73- 79).
Сплачуючи єдиний внесок під час перебування на обліку у Полтавській ДПІ (Полтавський район) Полтавського управління ГУ ДФС у Полтавській області у період з 20.02.2019 по 28.02.2019, з 12.03.2019 по 13.03.2019 та 09.04.2019 по 25.04.2019, ВЧ НОМЕР_1 допущено помилку у банківських реквізитах отримувача коштів та замість правильного рахунку № НОМЕР_2 (єдиний внесок, нарахований на суми грошового забезпечення військовослужбовців) єдиний внесок сплачений на помилковий рахунок №37199204011624 (єдиний внесок для фізичних осіб-підприємців, у т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність).
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що  податки і збори та інші доходи державного бюджету визначаються зарахованими до державного бюджету з зарахування до єдиного казначейського рахунку. Помилкове зазначення  розрахункового рахунку в платіжному дорученні під час сплати суми єдиного внеску не є  достатньо правовою підставою для застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.
Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що  здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми  грошового зобов`язання  до державного бюджету в строк, встановлений податковим кодексом, має кваліфікуватись, як дія, хоча й помилкова. Відтак дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплат узгодженої суми грошового зобов`язання, не можуть бути підставою для застосування штрафів.  
Аналогічні позиції викладені у постановах  Верховного Суду України від 16.06.2015 у справі №21-377а-15; від 28.05.2019 у справі №826/4675/15.
Згідно ч.  5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що накладення на позивача штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасне перерахування суми єдиного соціального внеску є протиправним. 
Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень  та  у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод  та  інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Відповідач не довів суду правомірності прийнятого ним рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.
Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини. 
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За змістом частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст. ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.06.2020 року по справі № 440/1587/20 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	А.О. Бегунц	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Л.В. Мельнікова    С.С. Рєзнікова   	
Повний текст постанови складено  08.10.2020 року