ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
Іменем України
05 листопада 2020 року 
Київ
справа №520/1634/19
адміністративне провадження №К/9901/33404/19
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Блажівської Н.Є.,
суддів: Білоуса О.В., Желтобрюх І.Л.,
розглянувши в порядку письмового провадження заяву адвоката Натини Андрія Олексійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про винесення додаткової постанови у справі за позовом ОСОБА_1 до Харківської митниці ДФС про визнання незаконним та скасування рішення і картки відмови,
УСТАНОВИВ:
Постановою Верховного Суду від 10 квітня 2020 року касаційну скаргу Харківської митниці ДФС задоволено частково. Ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2019 року скасовано.
При ухваленні постанови судом не вирішено питання про судові витрати.
При цьому, як підтверджується матеріалами справи, разом із відзивом на касаційну скаргу адвокатом Натиною Андрієм Олексійовичем, який діє в інтересах ОСОБА_1 , подано заяву, в якій він просив стягнути з Харківської митниці ДФС за рахунок бюджетних асигнувань суму сплачених та тих, що підлягають сплаті ОСОБА_1 , витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3842 грн. 
У цьому відзиві представник Позивача наполягав на відсутності підстав для скасування ухвали суду апеляційної інстанції  та її направлення на новий розгляд, з огляду на те, що 10 грудня 2019 року згаданий вище апеляційний суд за наслідками розгляду повторно поданої 11 листопада 2019 року Харківською митницею ДФС апеляційної скарги здійснив апеляційний перегляд рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2019       року та залишив його без змін.
Вказаний відзив та заява надсилались на адресу відповідача, проте останній не скористався правом надати заперечення щодо поданої заяви про розподіл витрат на правничу допомогу. 
Вирішуючи питання обґрунтованості заявленого клопотання,   колегія суддів      звертає увагу на таке
Згідно з пунктом 4 частини першої   статті 356 КАС України   у постанові суду касаційної інстанції, зокрема, зазначається розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції (пункт «в»).
Відповідно до пункту 3 частини першої  статті 252 КАС України   суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
За змістом частини першої статті 132 КАС України   судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Відповідно до частини четвертої      статті 134 КАС України      для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката, виходячи із положень частини п`ятої                  статті 134 КАС України, має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини шостої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України   у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома   статті 134 КАС України).
За правилами частини першої статті 139 КАС України   при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
За змістом частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Частиною сьомою вказаної статті передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.   За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись (частина дев`ята      статті 139 КАС України).
Зміст наведених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Судом встановлено, що  на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача надано додаткову угоду про надання правової допомоги від 20 грудня 2019 року та акт приймання передачі наданої правової допомоги адвокатських послуг  від 23 грудня 2019 року.
Згідно з зазначеним актом адвокатом Натиною А.О. ОСОБА_1 надана така правова допомога: надання консультації, обговорення проблемних питань захисту прав та інтересів (1 год), ознайомлення з наданими ОСОБА_1 доказами, їх аналіз та аналіз нормативних джерел (1 год), підготовка та подання до суду відзиву на касаційну скаргу, заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу (2 год). Загальна вартість наданих послуг становить 3842 грн. 
Фактично у відзиві представник Позивача просив не направляти справу до суду апеляційної інстанції з огляду на розгляд апеляційної скарги апеляційним судом.
Суд касаційної інстанції погодився із такими доводами та ухвалив рішення про скасування ухвали апеляційного суду без направлення справи для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
З урахуванням цього суд касаційної інстанції дійшов висновку про необхідність часткового задоволення заяви представника позивача та ухвалення додаткової постанови про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці ДФС на користь ОСОБА_1  витрат на правничу допомогу у сумі 1921 грн., тобто пропорційно до розміру задоволених вимог.
Керуючись статтями 52,   139, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду
постановив:
Заяву адвоката адвоката Натини Андрія Олексійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про винесення додаткової постанови задовольнити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці ДФС  (61003, Харківська обл., місто Харків, вул. Короленка, будинок 16-Б, код ЄДРПОУ 39534151) на користь ОСОБА_1  ( АДРЕСА_1 ,  РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1921 грн (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривня 00 копійок.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                           Н.Є. Блажівська

Судді                                                                                  О.В. Білоус

                                                                                      І.Л. Желтобрюх