Постанова
Іменем України 
 
11 листопада 2020 року
м. Київ
 
справа № 554/1475/18
провадження № 61-1011св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Луспеника Д. Д.,
суддів: Воробйової І. А., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач),
 
учасники справи:
позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
відповідачі: туроператор Товариство з обмеженою відповідальністю «Туристична компанія «Анекс Тур», Товариство з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «Azur Air Ukraine»,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 08 жовтня 2018 року у складі судді Троцької А. І. та постанову Полтавського апеляційного суду від 03 грудня 2018 року у складі колегії суддів: Прядкіної О. В., Бутенко С. Б., Триголова В. М.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.     Описова частина
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У березні 2018 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до туроператора Товариства з обмеженою відповідальністю «Туристична компанія «Анекс Тур» (далі - ТОВ «ТК «Анекс Тур»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «Azur Air Ukraine» (далі - авіакомпанія «Azur Air Ukraine») про захист прав споживача та відшкодування збитків.
 
Позовна заява мотивована тим, що 15 листопада 2017 року в м. Полтаві в офісі туристичного агентства «Coral travel», який діє від імені та за дорученням туроператора ТОВ «ТК «Анекс Тур», укладено договір № 15-11-17 на туристичне обслуговування, відповідно до якого вони придбали груповий тур до Арабської Республіки Єгипту, м. Шарм-ель-Шейх в період з 01 грудня 2017 року до 07 грудня 2017 року. Оскільки виліт до Арабської Республіки Єгипту (м. Шарм-ель-Шейх) відбувся із значним затриманням - не о 15 год. 00 хв., а о 21 год. 10 хв., їх відпочинок розпочався не 01 грудня 2017 року, а 02 грудня 2017 року, чим їм було завдано збитків та моральної шкоди.
Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просила суд стягнути з ТОВ «ТК «Анекс Тур» на її користь пеню в розмірі 1 452,57 грн, збитки у розмірі 988,14 грн та моральну шкоду в розмірі 6 917,00 грн, стягнути з авіакомпанії «Azur Air Ukraine» пеню в розмірі 1 245,06 грн та моральну шкоду в розмірі 6 917,00 грн. 
ОСОБА_2 просив стягти з ТОВ «ТК «Анекс Тур» пеню в розмірі 1 452,57 грн, збитки у розмірі 988,14 грн та моральну шкоду в розмірі 6 917,00 грн, а з авіакомпанії «Azur Air Ukraine» пеню в розмірі 1 245,06 грн та моральну шкоду в розмірі 6 917,00 грн.
 
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
 
Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 06 квітня 2018 року у складі судді Бугрія В. М., залишеним без змін постановою Апеляційного суду Полтавської області від 07 червня 2018 року у складі колегії суддів: Одринської Т. В., Панченка О. О., Пікуля В. П., у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відмовлено.
 
Суди попередніх інстанцій встановили, що авіарейс QU 4431 від 01 грудня 2017 року здійснив вимушену затримку, яка сталась виключно з метою забезпечення безпеки пасажирів при виконанні польоту через виявлення певної технічної несправності повітряного судна, на якому було заплановано здійснення даного рейсу, під час здійснення одного з попередніх рейсів. У цьому випадку виконання рейсу без проведення додаткових перевірок повітряного судна категорично заборонено. Оскільки рейс QU 4431 був затриманий відповідачем через непередбачувані та випадкові обставини, які перешкоджали безпечному виконанню польоту та загрожували життю і здоров`ю пасажирів вказаного рейсу, то відповідно до положень частини першої статті 922 ЦК України, статей 19, 20 Конвенції про уніфікацію деяких правил міжнародних повітряних перевезень, вчиненої 28 травня 1999 року у м. Монреалі, та Правил перевізника перевізник не несе відповідальності за порушення строку доставки пасажира до пункту призначення. Суди дійшли висновку про відсутність підстав для відшкодування позивачам матеріальних збитків та відшкодування моральної шкоди як похідної позовної вимоги. 
 
Короткий зміст заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами
 
У серпні 2018 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду із заявою про перегляд рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 06 квітня 2018 року за нововиявленими обставинами.
 
Заява мотивована тим, що на їх письмовий запит до голови Міжнародного аеропорту «Бориспіль» вони отримали лист від 27 червня 2018 року                 № 01-22/2-71, в якому зазначено, що згідно з даними добового плану польотів автоматизованої системи керування технологічним процесом аеропорту 01 грудня 2017 року відправлення авіарейсу QU 4431 за маршрутом Бориспіль - Шарм-ель-Шейх було затримано на 5 год. 39 хв. через пізнє прибуття повітряного судна з попереднього рейсу.
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 вважають, що ці обставини мають істотне значення для розгляду справи, проте вони не були встановлені судом першої інстанції під час розгляду цієї справи та заявникам стало відомо про них лише 11 липня 2018 року.
 
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
 
Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 08 жовтня 2018 року, залишеною без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 03 грудня 2018 року, у задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про перегляд рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 06 квітня 2018 року за нововиявленими обставинами відмовлено.
 
Суди першої та апеляційної інстанцій постановили, що обставини, на які посилаються заявники як на нововиявлені, не можуть вважатися такими, оскільки на момент ухвалення рішення судами першої та апеляційної інстанцій ці обставини вже існували і про них було відомо позивачам. Дані про те, що 01 грудня 2017 року відправлення авіарейсу QU 4431 за маршрутом Бориспіль - Шарм-ель-Шейх було затримано у зв`язку із пізнім прибуттям повітряного судна з попереднього рейсу, викладені в листі голови Міжнародного аеропорту «Бориспіль» від 27 червня 2018 року № 01-22/2-71, не містять нових фактів, які мають істотне значення для розгляду справи. Лист авіакомпанії «Azur Air Ukraine» від 22 грудня 2017 року № 1182, який був досліджений під час розгляду справи по суті, вже містив інформацію про те, що під час здійснення одного з попередніх рейсів була виявлена технічна несправність повітряного судна, що і стало причиною вимушеної затримки.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів
 
У касаційній скарзі, поданій у січні 2019 року до Верховного Суду,  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права, просили скасувати ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 08 жовтня 2018 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 03 грудня 2018 року і ухвалити нове рішення про задоволення позову.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не врахували, що лист голови Міжнародного аеропорту «Бориспіль» від 27 червня 2018 року № 01-22/2-71 містить нові факти про причини затримки рейсу QU 4431. Нововиявлена обставина повністю спростовує доводи відповідачів про технічну несправність літака як загрозу безпеки пасажирів рейсу QU 4431 та про заборону виконання рейсу до її усунення, проведення додаткових перевірок та отримання дозволів. 
Судами попередніх інстанцій не встановлено, чи було пошкодження літака, який мав виконати рейс QU 4431, на території України, в повітрі чи на землі, причини несправності повітряного судна, не витребувано як докази у авіакомпанії «Azur Air Ukraine» витяг з бортового журналу повітряного судна, відхилено всі клопотання позивачів про витребування доказів. 
Крім того, судом апеляційної інстанції необґрунтовано відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням її на лікуванні.
 
Короткий зміст позиції інших учасників справи
 
У відзиві на касаційну скаргу ТОВ «ТК «Анекс Тур» зазначило, що рішення судів попередніх інстанцій є законними і обґрунтованими, всі висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстави для їх скасування відсутні.
 
У відзиві на касаційну скаргу авіакомпанія «Azur Air Ukraine» зазначила, що лист голови Міжнародного аеропорту «Бориспіль» від 27 червня 2018 року № 01-22/2-71 є новим доказом у справі, оскільки із відповідним запитом до аеропорту позивачі звернулися 14 червня 2018 року, тобто після розгляду справи, тому відсутні підстави для задоволення касаційної скарги.
 
У відповіді на відзиви ТОВ «ТК «Анекс Тур», авіакомпанії «Azur Air Ukraine» ОСОБА_1 та ОСОБА_3 підтримали вимоги касаційної скарги.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 26 лютого 2019 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 08 жовтня 2018 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 03 грудня 2018 року і витребувано із Октябрського районного суду м. Полтави цивільну справу № 554/1475/18.
 
Ухвалою Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року справу призначено до судового розгляду.
 
2.     Мотивувальна частина
 
Позиція Верховного Суду
 
Відповідно до частини другої розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. 
 
Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України (тут і далі - у редакції, чинній до набуття чинності Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ») передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.
 
Фактичні обставини справи
 
15 листопада 2017 року між туристичним агентством «Coral travel», яке діє від імені та за дорученням туроператора ТОВ «ТК «Анекс Тур», та ОСОБА_2 укладено договір № 15-11-17 на туристичне обслуговування, відповідно до якого ОСОБА_2 та ОСОБА_1 придбали груповий тур до Арабської Республіки Єгипту м. Шарм-ель-Шейх, термін подорожі з 01 грудня 2017 року до 07 грудня 2017 року.
 
Переліт здійснювався літаком, чартерним рейсом QU 4431, за маршрутом Бориспіль-Шарм-ель-Шейх, який мав відбутися 01 грудня 2017 року о 15 год. 00 хв., однак вилетів з аеропорту Бориспіль 01 грудня 2017 року о 21 год. 10 хв. із затримкою 6 годин.
 
Відповідно до листа авіакомпанії «Azur Air Ukraine» від 22 грудня 2017 року № 1182 вимушена затримка рейсу QU 4431 сталась виключно з метою забезпечення безпеки пасажирів при виконанні польоту через виявлення певної технічної несправності повітряного судна, на якому було заплановано здійснення даного рейсу, під час здійснення одного з попередніх рейсів. У такому випадку виконання рейсу без проведення додаткових перевірок повітряного судна категорично заборонено. Після завершення відповідних перевірок авіакомпанії знадобився певний час на оформлення та отримання додаткових дозволів від державних авіаційних органів України та Арабської Республіки Єгипту.
 
Умовами пункту 6.5 договору на туристичне обслуговування від 15 листопада 2017 року № 15-11-17 передбачено, що турагент/туроператор не несе відповідальності та не сплачує будь-які компенсації за можливі порушення та дії, які не належать до його компетенції, а саме за зміну розкладу, відміну, затримку авіарейсу, заміну літака одного типу на інший, закриття аеропортів, з метеорологічних, технічних та інших причин, що призвело до зміни програми туру, за транспортне перевезення туриста, збереження документів та особистих речей туриста, втрату або псування багажу під час перевезення. Крім того, можливість зміни перевізником розкладу вильоту також передбачена в підпункті 4.1.1 укладеного між сторонами договору.
 
Відповідно до листа тимчасово виконуючого обов`язки генерального директора Міжнародного аеропорту «Бориспіль» від 27 червня 2018 року № 01-22/2-71 згідно з даними добового плану польотів автоматизованої системи керування технологічним процесом аеропорту, 01 грудня 2017 року, відправлення авіарейсу QU 4431, за маршрутом Бориспіль - Шарм-ель-Шейх було затримано на 5 год. 39 хв. через пізнє прибуття повітряного судна з попереднього рейсу.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, і норми застосованого права 
 
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції не відповідає зазначеним вище вимогам цивільного процесуального законодавства України.
 
Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
 
Відповідно до вимог статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
 
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення апеляційного суду ухвалене з порушенням норм процесуального права, що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення.
 
У касаційній скарзі заявники посилаються на незаконність відхилення апеляційним судом заяви ОСОБА_1 про перенесення судового засідання в апеляційному суді, призначеного на 10 год. 00 хв. 03 грудня 2018 року.
 
Відповідно до заяви ОСОБА_1 від 30 листопада 2018 року про перенесення судового засідання (том 2, а. с. 130), необхідність перенесення судового розгляду заявник обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 не може прибути у це судове засідання у зв`язку з проходженням медичного обстеження, як особи з обмеженими можливостями (інвалід ІІ групи), додає талон на прийом до лікаря на цю саму дату і час.
 
Стаття 13 Конвенції ООН про права осіб з інвалідністю передбачає, що держави-учасниці забезпечують особам з інвалідністю нарівні з іншими ефективний доступ до правосуддя, зокрема передбачаючи процесуальні та відповідні вікові корективи, які полегшують виконання ними своєї ефективної ролі прямих і опосередкованих учасників, у тому числі свідків, на всіх стадіях юридичного процесу, зокрема на стадії розслідування та інших стадіях попереднього провадження.
Щоб сприяти забезпеченню особам з інвалідністю ефективного доступу до правосуддя, держави-учасниці сприяють належному навчанню осіб, які працюють у сфері здійснення правосуддя, зокрема в поліції та пенітенціарній системі.
 
Відповідно до частини четвертої статті 12 цієї Конвенції держави-учасниці забезпечують, щоб усі заходи, пов`язані з реалізацією правоздатності, передбачали належні та ефективні гарантії недопущення зловживань відповідно до міжнародного права з прав людини. Такі гарантії повинні забезпечувати, щоб заходи, пов`язані з реалізацією правоздатності, орієнтувалися на повагу до прав, волі та переваг особи, були вільні від конфлікту інтересів і недоречного впливу, були співрозмірними обставинам цієї особи й пристосовані до них, застосовувалися протягом якомога меншого строку й регулярно перевірялися компетентним, незалежним та безстороннім органом чи судовою інстанцією. Ці гарантії повинні бути пропорційними мірі, якою такі заходи зачіпають права та інтереси цієї особи.
 
Суд апеляційної інстанції, зазначаючи, що заява ОСОБА_1 про перенесення судового засідання задоволенню не підлягає, оскільки є зловживанням процесуальними правами учасником судового процесу, не навів обґрунтованих підстав для відмови у задоволенні цієї заяви, оскільки не врахував, що ОСОБА_1 є особою з обмеженими можливостями (інвалід ІІ групи) та зазначені вимоги чинного законодавства України.
 
Таким чином, судом апеляційної інстанції було порушено вимоги Конвенції ООН про права осіб з інвалідністю, статтю 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також частину першу статті 372 ЦПК України.
 
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 12 ЦПК України цивільнесудочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
 
Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
 
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободпередбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
 
У пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
 
У рішеннях від 27 червня 2017 року у справі «Лазаренко та інші проти України» і від 03 жовтня 2017 року у справі «Віктор Назаренко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що національне законодавство містить спеціальні норми щодо забезпечення інформування сторін про ключові процесуальні дії і дотримання, таким чином, принципу рівності сторін, та зберігання відповідної інформації. Відповідні норми вимагають, щоб у випадку надсилання судових документів поштою вони надсилались рекомендованою кореспонденцією. Більше того, особа, яка вручає документ, має повернути до суду розписку про одержання, а національне законодавство чітко вимагає, щоб таку розписку було долучено до матеріалів справи.
 
Згідно з частиною першою статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.
 
Однак, ухвалюючи оскаржуване судове рішення, апеляційний суд на зазначені вимоги законодавства уваги не звернув, розглянувши справу за відсутності ОСОБА_1 , від якої була обґрунтована заява про перенесення розгляду справи, розгляд справи не відклав, чим порушив її право на участь у судовому розгляді, не забезпечив їй можливості висловити свої доводи, надати суду докази, чим порушив вимоги статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободщодо права особи на справедливий судовий розгляд.
 
Висновок за результатами розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.
 
Відповідно до частини четвертої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення за наявності підстав, які тягнуть за собою обов`язкове скасування судового рішення.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне скасувати постанову суду апеляційної інстанції, а справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 
 
Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , задовольнити частково.
 
Постанову Полтавського апеляційного суду від 03 грудня 2018 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                            Д. Д. Луспеник

Судді:                                                                                                       І. А. Воробйова 

                                                                                                                  Г. В. Коломієць

                                                                                                                   Р. А. Лідовець 

                                                                                                                   Ю. В. Черняк