П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  560/348/20 
Головуючий у 1-й інстанції:  Шевчук О.П. 
          Суддя-доповідач:  Полотнянко Ю.П. 

01 грудня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Полотнянка Ю.П. 
суддів:  Ватаманюка Р.В.  Драчук Т. О. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  Головного управління ДПС у Хмельницькій області  на  рішення   Хмельницького окружного адміністративного суду  від  30 березня 2020 року у справі за адміністративним позовом Фермерського господарства "Новий фенікс" до Головного управління ДПС у Хмельницькій області, Державної податкової  служби України про  визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
в січні 2020 року Фермерське господарство "Новий фенікс" звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області, в якому просило: визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління Державної податкової служби України у Хмельницькій області №1275185/41162499 від 11.09.2019 про відмову у реєстрації податкової накладної №1 від 05.07.2019 та зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну №1 від 05.07.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 30.03.2020 позов задоволено.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, Головне управління ДПС у Хмельницькій області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
Апеляційну скаргу відповідач обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було враховано документи, які не були предметом дослідження ГУ ДПС у Хмельницькій області при прийнятті оскаржуваного рішення. Суд першої інстанції не врахував, що позивачем так і не надано документи, надання яких передбачено п щодо підтвердження відповідності продукції, наявність яких передбачена договором  та/або законодавством.
Крім того, ГУ ДПС у Хмельницькій області вважає, що всупереч ст. 122, 123 КАС України, суд першої інстанції не залишив позов без розгляду з підстав пропуску позивачем строку для звернення до суду з відповідним позовом.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмо, вого провадження, у відповідності до вимог  ст. 311 КАС України.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.
Відповідно до ч. 1  ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як встановлено судом першої інстанції, у квітні 2018 року укладено договір №274-21/2018-ПС від 25.04.2018 між ФГ «Новий фенікс» та ДП «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» про надання сільськогосподарських послуг. На підставі зазначеного договору ФГ «Новий фенікс» надав ДП «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» сільськогосподарські послуги по вирощуванню, збиранню та зберіганню сої, за що на виконання вимог договору ФГ «Новий фенікс» було передано в рахунок заборгованості по оплаті послуг сою у кількості 126,75 тонн на загальну суму 988640 грн., що підтверджено актами приймання-передачі робіт (продукції) від 16.01.2019.
У липні 2019 року на виконання вимог укладеного договору купівлі-продажу №0407-19 від 04.07.2019 між ФГ «Новий фенікс» та ТзОВ «Глінкор Інвест», позивачем здійснено реалізацію сої (як твар попередньо придбаний відповідно до договору №274-21/2018-ПС від 25.04.2018) – покупцю у кількості 40,9 тонн, що підтверджено видатковою накладною №3 від 05.07.2019, на загальну суму 347650 грн., в т.ч. ПДВ 57941,67 грн.
Одночасно з цим, позивачем складено податкову накладну №1 від 05.07.2019 на суму 347650 грн. та направлено на реєстрацію до Єдиного реєстру податкових накладних.
Згідно з отриманої квитанції від 30.07.2019 податкову накладну №1 від 05.07.2019 прийнято, але реєстрацію зупинено. Зазначено підстави зупинення, зокрема вказано, що ПН/РК відповідає вимогам пп.1.6 п.1 "Критеріїв ризиковості платника податку". Запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
06.09.2019 позивачем надіслано відповідачу письмове повідомлення в довільній формі щодо господарської операції за вказаної податковою накладною та копії документів, які підтверджують реальність здійснення такої господарської операції.
Рішенням №1275185/41162499 від 11.09.2019, Головне управління ДПС у Хмельницькій області відмовило позивачу у реєстрації податкової накладної №1 від 05.07.2019.
Підставою для відмови слугувало ненадання позивачем копій документів зокрема, договорів, довіреностей, актів керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податків для здійснення операцій, а також первинні документи щодо придбання товарів, зберігання, навантаження, транспортування, розвантаження продукції, складські документи та розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків, а також документи, що підтверджують відповідність продукції.
Вважаючи рішення відповідача щодо відмови у реєстрації податкової накладної протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржуване рішення є протиправним, оскільки платником податків надані відповідачу всі необхідні документи, які засвідчують факт здійснення господарських операцій за податковою накладною, у реєстрації якої відмовлено.
На думку суду,  факт зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунків коригування у ЄРПН не спростовує факту здійснення платником податків господарської операції.
Зважаючи на наявність у позивача, передбачених чинним законодавством України, документів, які свідчать про реальність проведення господарської операції між позивачем та ТОВ "Глінкор Інвест" та на те, що такі документи були надані позивачем контролюючому органу, останній не мав правових підстав для відмови позивачу у реєстрації податкової накладної №1 від 05.07.2019.
На підставі ч. 1  ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції не перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову, а саме щодо відшкодування витрат на надання правничої допомоги.
Перевіривши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.
Відповідно до пункту  201.1  статті  201 Податкового кодексу України  (у редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Згідно з п.  201.10  ст.  201 ПК України  при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.
Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1  цієї статті та/або  пунктом 192.1  статті 192 цього  Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до  пункту 201.16  цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.
Пунктом  201.16  статті  201 Податкового кодексу України  встановлено, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Згідно з п. 2  постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246 "Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних"  податкова накладна - це електронний документ, який складається платником податку на додану вартість відповідно до вимог  Податкового кодексу України  в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.
Відповідно до п.12 Порядку № 1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1. статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1. статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16. статті 201 Кодексу; дотримання вимог  Законів України "Про електронний цифровий підпис", «;Про електронні документи та електронний документообіг»  та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.
За результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (пункт 13 Порядку № 1246).
Відповідно до пункту сьомого Прикінцевих та перехідних положень Закону  №2245-VIII  Кабінету Міністрів України доручено до 1 березня 2018 року визначити порядок зупинення реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування, прийняти нормативно-правові акти, необхідні для реалізації цього  Закону, привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом та забезпечити перегляд та приведення центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом.
21 лютого 2018 року на виконання вимог  Закону №2245-VIII  Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №117 «Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних», якою, зокрема, затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Порядок № 117).
Згідно з пунктом 5 Порядку №117 податкова накладна/розрахунок коригування, які підлягають моніторингу, перевіряються на відповідність критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку.
Відповідно до пункту 6 Порядку №117 у разі коли за результатами моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає критеріям ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.
Згвідно з п. 13 Порядку №117 у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування зазначаються:
1) номер та дата складання податкової накладної / розрахунку коригування;
2) порядковий номер, номенклатура товарів/послуг продавця, код товару згідно з  УКТЗЕД  / послуги згідно з  Державним класифікатором продукції та послуг, зазначені у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрація яких зупинена;
3) критерій(ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, на підставі якого(их) зупинено реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку;
4) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.
Пунктом 14 порядку №117 визначено перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, який включає в себе: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них;
договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції;
первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні;
розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків;
документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.
Згідно з п. 15 Порядку № 117 письмові пояснення та копії документів, зазначених у  пункті 14  цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного у податковій накладній / розрахунку коригування.
Платник податку має право подати письмові пояснення та копії документів до декількох податкових накладних / розрахунків коригування, якщо такі податкові накладні / розрахунки коригування складені на одного отримувача - платника податку за одним і тим самим договором або якщо в таких податкових накладних / розрахунках коригування відображені однотипні операції (з однаковими кодами товарів згідно з  УКТЗЕД  або кодами послуг згідно з  Державним класифікатором продукції та послуг).
Відповідно до п. 16 Порядку № 117 письмові пояснення та копії документів, зазначених у  пункті 14  цього Порядку, платник податку подає до ДФС в електронній формі засобами електронного зв`язку, визначеними ДФС, з урахуванням вимог Законів України  Про електронні довірчі послуги,  Про електронні документи та електронний документообіг  та  Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.
Відповідно до пункту 21 Порядку №117 підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.
Форма рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН, визначена Порядком №117 (додаток 2 до Порядку), передбачає, що у разі відмови в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН через ненадання платником податку копій документів, документи, які не надано, повинні бути підкреслені.
Окремими положеннями Порядку №117 не визначено конкретних критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, натомість на підставі пункту 10 цього Порядку зобов`язано Державну фіскальну службу України визначити такі критерії та погодити їх з Міністерством фінансів України.
На час виникнення спірних у цій справі правовідносин критерії ризиковості здійснення операцій були визначені листом Державної фіскальної служби України від 21 березня 2018 року №959/99-99-07-18 за погодженням з Міністерством фінансів України від 22 березня 2018 року. Критерії погоджено за умови, що вони будуть переглянуті протягом місяця.
Так, відповідно до пункту 1.6. вказаних вище Критеріїв ризиковості платника податку комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС можуть розглядати питання щодо встановлення ризиковості платника податків, а саме: платник податку зареєстрований (перереєстрований) за адресою, що знаходиться на непідконтрольній території України (зона АТО, АР Крим); дата реєстрації платником податку на додану вартість не перевищує трьох місяців з дати такої реєстрації; платник податку - юридична особа, який не має відкритих рахунків у банківських установах, крім рахунків в органах державної казначейської служби України (крім бюджетних установ); платник податку, посадова особа та/або засновник якого був посадовою особою та/або засновником суб`єкта господарювання, якого ліквідовано за процедурою банкрутства протягом останніх трьох років; платником податку не подано контролюючому органу податкову звітність з податку на додану вартість за два останні звітні періоди всупереч нормам підпункту  16.1.3  пункту  16.1  статті  16  та абзацу першого пункту  49.2  і пункту  49.18  статті  49 Податкового кодексу України; платником податку на прибуток не подано контролюючому органу фінансову звітність за останній звітний період всупереч нормам підпункту  16.1.3  пункту  16.1  статті  16  та пункту  46.2  статті  46 Податкового кодексу України  (далі - Кодекс); наявна податкова інформація, що свідчить про наявність ознак здійснення ризикових операцій платником.
Тобто, вказаний пункт містить декілька підстав для встановлення ризиковості платника податків. Тому, колегія суддів зазначає, що посилання на пункт 1.6 не достатньо для визначення критерію ризиковості. Податковий орган зобов`язаний чітко вказати конкретний вид критерію.
Як вбачається з матеріалів справи, реєстрація податкової накладної № 1 від 05.07.2019 відповідно до п.201.16  ст.201 Податкового кодексу України, реєстрація ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена. ПН/РК відповідає вимогам п.п. 1.6 п.1 «Критеріїв ризиковості платника податку». Запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для  прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (а.с. 19).
Колегія суддів зазначає, що встановити із наявної в матеріалах справи копії квитанції від 30.07.2019, які саме із перелічених критеріїв пп. 1.6. п.1.  Критеріїв ризиковості платника податку  стосуються позивача неможливо, відповідачем не було надано жодних доказів щодо приналежності позивача до перелічених категорій ризикових платників податків.
З огляду на вищезазначене, колегія суддів зазначає, що в квитанції не вказано конкретного чіткого критерію ризиковості платника податку, достатнього для зупинення реєстрації податкових накладних/розрахунку коригування в ЄРПН. Замість цього вказується лише загальне посилання на відповідність податкової накладної критеріям ризиковості платника податку, визначених пп.1.6 п.1 Критеріїв ризиковості платника податку, тоді як підпункт 1.6 пункту 1 Критеріїв містить у собі визначення семи різних критеріїв.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, позивачем до контролюючого органу було надіслано пояснення щодо підтвердження реальності здійснення операцій по реєстрації податкової накладної, реєстрація якої зупинена.
Разом із поясненнями, позивачем на підтвердження реальності господарських операцій до повідомлення було долучено копії фінансово-господарських операцій  ТОВ «Глінкор Інвест».
Вказані документи складені у повній відповідності до вимог законодавства і саме такими документами супроводжувалось оформлення господарської операції, в рамках якої виписано податкову накладну №1 від 05.07.2019.
При цьому відповідачем, незважаючи на вищевказані письмові пояснення позивача і додані до них документи, що підтверджують факти, викладені у таких поясненнях, прийнято оскаржуване рішення про відмову в реєстрації податкової накладної в ЄРПН.
Як вбачається з рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від  11.09.2019 №1275185/41162499 підставою для відмови у реєстрації податкової накладної є ненадання платником податку копій документів зокрема, договорів, довіреностей, актів керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податків для здійснення операцій, а також первинні документи щодо придбання товарів, зберігання, навантаження, транспортування, розвантаження продукції, складські документи та розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків, а також документи, що підтверджують відповідність продукції.
Разом з тим, будь-яких підкреслень для конкретизації, які саме документи із вказаного переліку платником податків не надано оскаржуване рішення не містить, у пункті "Додаткова інформація (зазначити конкретні документи)" також нічого не зазначено.
Таким чином,  надані позивачем  документи на адресу відповідача, цілком відповідають вимогами п.14 Порядку необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, у самому Рішенні відсутня будь-яка конкретизація, яких документів не вистачило для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної №1  від 05.07.2019.
Доводи апелянта про те, що судом першої інстанції враховано документи, які не були предметом розгляду ГУ ДПС у Хмельницькій області при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів відхиляє, оскільки позивачем було подано письмові пояснення та копії документів для підтвердження реальності здійснення господарської операції за податковою накладною №1 від 05.07.2019, при цьому, в оскаржуваному рішенні контролюючий орган не вказує причин його неврахування повністю чи в окремій частині.
Відповідачем (апелянтом) не спростовано жодну з обставин, які підтверджені наданими позивачем документами.
Пунктом 19, 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року № 1246, передбачено, що податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструються у день: 1) прийняття комісією рішення про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування; 2) набрання законної сили рішенням суду про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення суду). У разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що оскаржуване рішення комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, від  11.09.2019 №1275185/41162499 є протиправним та підлягає скасуванню, та реєстрації такої накладної.
Щодо доводів апеляційної скарги з приводу пропуску позивачем строку звернення до суду із зазначеною позовною заявою колегія суддів зазначає наступне.
Загальні норми процедури судового оскарження в рамках розгляду публічно-правових спорів регулюються  КАС України.
Згідно з частиною першою  статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України  позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до абзацу першого частини другої  статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України  для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Зазначена норма встановлює загальний строк звернення до адміністративного суду в публічно-правових спорах. Водночас, за умови використання позивачем досудового порядку вирішення спору у випадках, коли законом передбачена така можливість або обов`язок,  Кодексом адміністративного судочинства України  встановлено скорочений строк звернення до суду.
Так, відповідно до частини четвертої  статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України  якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень. Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
Частина перша  статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України  передбачає можливість встановлення строків звернення до адміністративного суду іншими законами.
Спеціальнимнормативно-правовим актом, який встановлює окремі правила та положення для регулювання відносин оподаткування та захисту прав учасників податкових відносин, в тому числі захисту порушеного права у судовому порядку, є  Податковий кодекс України.
Статтею 56 ПК України  визначено порядок оскарження рішень контролюючих органів. Так, відповідно до пункту  56.1  статті  56 ПК України  рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. Пунктом  56.18  статті  56 ПК України  визначено, що з урахуванням строків давності, визначених  статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.
Відповідно до пункту  102.1  статті  102 ПК України  контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до  статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом  133.4  статті  133  цього  Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.
Пунктом  102.2  статті  102 ПК України  визначені випадки, коли грошове зобов`язання може бути нараховане або провадження у справі про стягнення такого податку може бути розпочате без дотримання строку давності, визначеного в абзаці першому пункту 102.1 цієї статті.
Таким чином, пунктом  56.18  статті  56 ПК України  встановлено спеціальний строк у податкових правовідносинах, протягом якого за загальним правилом платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу.
Верховний Суд, розглядаючи справу №520/6895/19, спірним питанням у якій було застосування строку звернення до суду при оскарженні наказу про проведення перевірки, у постанові від 24 квітня 2020 року застосував системний аналіз норм  Податкового кодексу України, врахував сутність і зміст спірних правовідносин, в результаті чого дійшов правового висновку, що законодавець в абзаці першому пункту 56.18. статті 56 Кодексу під висловом «або інше рішення контролюючого органу» розумів саме рішення контролюючого органу, яке безпосередньо впливає на розмір грошового (податкового) зобов`язання платника податків. З огляду на те, що  Податковий кодекс України  не встановлює спеціального строку звернення до суду з позовом про оскарження наказу про призначення перевірки, то в зазначеному випадку застосуванню підлягав загальний строк звернення до суду, встановлений  Кодексом адміністративного судочинства України.
В розвиток такого правозастосування норм права, які регулюють строк звернення до суду у податкових правовідносинах, в яких в судовому порядку оскаржується інше рішення контролюючого органу (про відмову в реєстрації податкової накладної), яке безпосередньо не стосується нарахування грошового зобов`язання, колегія суддів зазначає таке.
Зміст правовідносин щодо реєстрації податкової накладної, у яких ризики порушення норм податкового законодавства несе не лише особа, яка зобов`язана забезпечити реєстрацію податкової накладної в ЄРПН, не дозволяє поширити на них порядок і строки оскарження рішень суб`єкта владних повноважень, визначені пунктом  56.18  статті  56 ПК України, а саме - оскарження у будь-який момент після отримання такого рішення в межах 1095 днів, що дає підстави вважати, що встановлена у пункті  56.18  статті  56 ПК України  можливість оскаржити «інше рішення контролюючого органу» у будь-який момент після отримання такого рішення не стосується рішень Комісії контролюючих органів щодо реєстрації податкових накладних / розрахунків коригувань до податкових накладних або відмови у їх реєстрації.
Саме такий підхід до розуміння норм права щодо строку звернення до суду з позовом про скасування рішення суб`єкта владних повноважень, не пов`язаного із визначенням грошових зобов`язань, викладено у постанові Верховного Суду, ухваленою у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів, інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду, від 11 жовтня 2019 року у справі № 640/20468/18.
Судом сформульовано у цій постанові правовий висновок щодо строку оскарження у судовому порядку інших рішень контролюючих органів, які не стосуються нарахування грошових зобов`язань платника податків, за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору.
Варто врахувати, що Верховний Суд здійснив відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах в частині, що положення пункту  56.18  статті  56 ПК України  є спеціальними по відношенню до приписів  статті 122 КАС України, а тому незалежно від використання платником податків права на адміністративне оскарження, строк звернення до суду з адміністративним позовом про оскарження рішення контролюючого органу про відмову в реєстрації податкової накладної в ЄРПН становить 1095 днів, викладеного у постановах Верховного Суду від 17 липня 2019 року (справа №640/46/19), від 17 лютого 2019 року (справа №813/4921/17).
Правова позиція Верховного Суду, викладена у цій постанові, полягає перш за все у тому, що у справах цієї категорії застосовуються загальні строки звернення до суду, визначені нормами  Кодексу адміністративного судочинства України, а не  Податковим кодексом України.
З матеріалів справи вбачається, що  оскаржене  Рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 11.09.2019 №1275185/41162499 було оскаржене позивачем в адміністративному порядку. Рішенням Комісії ДФС України про розгляд скарги  № 39113/41162499/2 від 01.10.2019 позивачу було відмовлено у задоволенні скарги, вказане рішення було отримано позивачем 01.10.2019.
За таких обставин тримісячний строк звернення до суду спливає 01 січня 2020 року, в той же час позивач звернувся із вказаним позовом до суду 16 січня 2020 року.
При цьому колегія суддів звертає увагу на положення частини першої  статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України, за якими суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Отже учасник справи має право за власною заявою на поновлення пропущеного процесуального строку судом за наявності поважних причин його пропуску.
В той же час колегія суддів зазначає, що на час прийняття оскарженого рішення  позивач мав всі законні очікування щодо можливості оскарження вказаного рішення протягом 1095 днів, враховуючи  роз`яснення ДФС України, що міститься в загальнодоступному інформаційно-довідковому ресурсі «ЗІР» відповідно до яких строк звернення до суду платника податків із вимогою щодо визнання протиправним рішення контролюючого органу повинен визначатися за правилам п.  56.18  ст.  56 ПКУ  (1095 днів із дня отримання  такого рішення), незалежно від того, чи скористалася  особа своїм правом на досудове вирішення спору шляхом застосування процедури адміністративного оскарження.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про поважність причин пропуску позивачем строку звернення до суду із зазначеним позовом, через невизначеність  та суперечливість законодавства що регулює строки звернення до суду із зазначеними позовними вимогами на час прийняття оскарженого рішення та звернення позивача до суду із зазначеним позовом.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Хмельницького окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.
Водночас, колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції щодо розподілу судових витрат та враховує викладене нижче.
Згідно ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до п.9 ч.1 ст.4 КАС України, відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.
Як вбачається зі змісту позову, позивачем заявлено вимоги:
1) до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування рішення Головного управління ДФС у Хмельницькій області про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних за №1275185/41162499 від 11.09.2019 про відмову в реєстрації податкової накладної №1 від 05.07.2019;
2) до Державної податкової служби України щодо зобов`язання зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №1 від 05.07.2019, складену та подану фермерським господарством "Новий фенікс".
Колегія суддів вважає, що у зв`язку із ухваленням судового рішення про задоволення позовних вимог ФГ "Новий фенікс" до Головного управління ДПС у Хмельницькій області та Державної податкової служби України, суд повинен був вирішити питання про стягнення з Головного управління ДПС у Хмельницькій області та Державної податкової служби України судових витрат на користь позивача пропорційно з кожного відповідача у сумі 1051 грн., що в загальному становить 2102 грн. Натомість, суд першої інстанції помилково стягнув судовий збір у розмірі 2102 грн. лише з Головного управління ДПС у Хмельницькій області, що є підставою для скасування рішення в цій частині.
Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Зважаючи на те, що рішенням суду першої інстанції неправильно вирішено питання про розподіл судових витрат, рішення суду першої інстанції належить скасувати і ухвалити нове рішення в цій частині.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області задовольнити  частково.
Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 березня 2020 року скасувати в частині стягнення на користь фермерського господарства "Новий фенікс" судового збору в розмірі 2102 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Хмельницькій області.
Ухвалити нове рішення у вказаній частині.
Стягнути на користь Фермерського господарства "Новий фенікс" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Хмельницькій області судовий збір у розмірі 1051 грн.
Стягнути на користь Фермерського господарства "Новий фенікс" за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України судовий збір у розмірі 1051 грн.
В іншій частині рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 30.03.2020 залишити без змін.  

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий	 	 	Полотнянко Ю.П.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Ватаманюк Р.В.    Драчук Т. О.