ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 листопада 2020 року                                                                              Справа № 906/978/19 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Павлюк І.Ю., суддя Демидюк О.О. ,  суддя Савченко Г.І. 

секретар судового засідання Кушнірук Р.В. 

за участю представників сторін:
від позивача: Роєнко Є.В. - адвокат, представник за довіреністю від 27.12.2019р. №1-2022
від відповідача: не з`явився
від третіх осіб:
- АТ  "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України": 
          Кисіль Т.В. - адвокат, представник за довіреністю від 09.04.2020р. №14-116  
- АТ "Оператор газорозподільної мережі "Житомиргаз": 
          Янкевич Л.Д. - адвокат, представник за довіреністю від 007.1-52-0120 від 02.01.2020р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Акціонерного товариства "Укртрансгаз", м.Київ та Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ 
на рішення Господарського суду Житомирської області, ухваленого 21.08.20р. суддею          Кравець С.Г. о 12:10 год. у м.Житомирі, повний текст складено  31.08.20р.
у справі № 906/978/19 
за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз", м.Київ 
до   Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Затишна оселя 25", м.Житомир 
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні  позивача - Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної мережі "Житомиргаз", м.Житомир
про зобов`язання повернення майна та стягнення 5279,21 грн.

ВСТАНОВИВ:
Рішенням Господарського суду Житомирської області від 21.08.2020р. по справі №906/978/19 у задоволені позову Акціонерного товариства "Укртрансгаз" до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Затишна оселя 25", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні  позивача - Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної мережі "Житомиргаз", про зобов`язання повернення в натурі безпідставно набутого майна - природного газу в обсязі 0,790тис.куб.метрів та стягнення 5279,21грн., що є вартістю безпідставно набутого майна - природного газу в обсязі 0,790 тис. куб.метрів, поставленого у квітні 2016р. -  відмовлено.
Не погоджуючись з ухваленим рішенням, Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржене рішення скасувати, визнати поважними причини пропуску позивачем строку позовної давності та забезпечити право на судовий захист у даній справі шляхом задоволення обґрунтованих позовних вимог до відповідача, а також прийняти нове рішення у даній справі, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Крім того, просить судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем при оскарженні судового рішення у даній справі та витрати  у суді першої інстанції покласти  на відповідача.
Мотивуючи апеляційну скаргу, Акціонерне товариство "Укртрансгаз"  зазначає, зокрема, наступне:
- вважає, що рішення місцевого господарського суду ухвалене з порушенням норм чинного законодавства;
- покликається на те, що зобов`язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави має місце за наявності таких умов: по-перше, є набуття або збереження майна. Це означає, що особа набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути з її володіння. Так, відповідач за спірний період в квітні 2016 набув природний газу обсязі 0,790 тис. куб. метрів; по-друге, мало місце набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою. Зокрема, відповідач здійснив відбір (споживання) природного газу з газотранспортної системи тобто з ресурсу Позивача; по-третє, обов`язково має бути відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто, мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Так, відповідач, незважаючи на відсутність у нього постачальника природного газу та будь-яких підстав для його відбору з газотранспортної системи, безпідставно та без оформлення будь-яких договірних відносин з позивачем здійснив відбір природного газу в квітні 2016 набув природний газ у обсязі 0,790тис.куб.м.). З огляду на зазначене, здійснений відповідачем відбір природного газу в обсязі 2,077тис.куб.м. з ресурсу позивача за відсутності у відповідача постачальника природного газу за спірний період та будь-яких договірних відносин з Позивачем, вказує на наявність умов, що є правовою підставою для застосування ст.1212 ЦК України;
- вказує на те, що відповідач, незважаючи на відсутність у нього постачальника природного газу та будь-яких підстав для його відбору з газотранспортної системи, безпідставно та без оформлення будь-яких договірних відносин з позивачем здійснив відбір 0,790тис.куб.м. природного газу, що підтверджується звітом ПАТ "Житомиргаз" про обсяги газу, що були використані споживачами у квітні 2016 року та зведеним реєстром місячних обсягів газу, що подані в точку виходу до газорозподільної системи ПАТ "Житомиргаз" у квітні 2016 року (копи наявні в матеріалах справи), в якому в графі "Обсяг згідно підтверджених номінацій" за квітень 2016 року зазначено 0,000тис.куб.м. природного газу, а в графі "Обсяг згідно алокацій" вказано фактично безпідставно відібраний відповідачем з газотранспортної системи у квітні 2016 року обсяг 0,790тис.куб.м. природного газу. Оскільки відповідачем в квітні 2016 року не було подано до газотранспортної системи жодного обсягу природного газу жодним постачальником, то відбір 0,790тис.куб.м. природного газу відповідачем був здійснений з обсягів природного газу позивача, що були придбані останнім за результатами проведення публічних закупівель (копія договору купівлі-продажу природного газу та акту приймання-передачі газу знаходяться в матеріалах справи) та подані до газотранспортної системи на виконання функцій Оператора ГТС (підтверджується довідкою на списання газу на балансування знаходяться в матеріалах справи);
- вважає, що відповідач набув природний газ позивача у квітні 2016 року в обсязі 0,790тис.куб.м. природного газу, без будь-якої правової підстави. Відповідно до ст.1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Виходячи з такого, що відповідач зобов`язаний повернути позивачу безпідставно набуте майно, а саме  природний газ в загальному обсязі 0,790тис.куб.м.. У випадку, якщо буде встановлено відсутність у Відповідача безпідставно набутих обсягів природного газу то Відповідача на підставах, передбачених ч.2 ст.1213 ЦК України, буде зобов`язаний відшкодувати вартість такого майна, що визначається на момент розгляду судом даної справи;
- покликається не те, що суд першої інстанції приймаючи оскаржуване рішення залишив поза увагою та не з`ясував обставин, що мають значення для справи, в частині здійсненого відповідачем відбору природного газу з ресурсу позивача в обсязі 0,790тис.куб.м., внаслідок чого безпідставно та необґрунтовано прийшов до висновку щодо відмови у задоволенні відповідних позовних вимог. Такі дії, суду першої інстанції є неправильним застосуванням норм матеріального права: ст.ст.1212, 1213 Цивільного кодексу України, а також порушенням норм процесуального права: ст.ст.76-79 ГПК України;
- звертає увагу на те, що Постановами КМУ №758 від 01.10.2015р. та №187 від 22.03.2017р. "Про затвердження Положення про покладання спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку при природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у період функціонування ринку природного газу" п.17 Положення №758 та п.12 Положення №187 передбачено, що постачання ПАТ "НАК "Нафтогаз України" природного газу (надання номінацій) виробнику теплової енергії здійснюється виключно у разі виконання останнім, як мінімум, двох умов: укладення з ПАТ "НАК "Нафтогаз України" договору постачання природного газу відповідно до законодавства, а також забезпечення хоча б однієї з передбачених Положенням умов щодо розрахунків за газ. Тобто, лише наявність укладеного договору не може свідчити про здійснення такої поставки природного газу споживачу, оскільки доказом який підтверджує факт поставки газу є підписаний між сторонами акт приймання-передачі природного газу, який фіксує проведення господарської операції. Здійснення господарської операції є вольовою дією її учасників. Якщо мова йде про операцію поставки, то одна сторона (постачальник) має вчинити дії щодо розпорядження своїм майном. Постачальник як власник майна - природного газу, має право здійснювати своє право власності відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч.1 ст.316 ЦК України), розпоряджатись своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст.3 19 ЦК України), Держава при цьому не втручається у здійснення власником права власності (ч.6 ст.319 ЦК України). Право розпорядження - це юридично закріплена можливість власника самостійно вирішувати юридичну і фактичну долю майна шляхом його відчуження іншим особам. Факт наявності у Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" договорів із споживачами - виробниками теплової енергії не має жодного значення з точки зору доведення факту здійснення поставки газу. Викладені обставини свідчать про те, що в даному випадку судом першої інстанції порушені норми процесуального права: ст.ст.7, 236, 73, 91, 86 ГПК України, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи;
- стосовно поважності причин пропуску строків позовної давності обґрунтовує наступним, зокрема, щодо заявлених позовних вимог за квітень 2016 року - трирічний строк позовної давності пропущений з поважних причин, а відтак підлягає захисту на підставі ч.5 ст.267 ЦК України. Відповідачем у тому числі у вказаний період було здійснено несанкціонований відбір обсягів природного газу з газотранспортної системи, що призвело до порушення співвідношення обсягів природного газу, що фізично надійшли до газотранспортної системи через точки входу, і обсягів природного газу, фізично відібраних з точки виходу АТ "Житомиргаз", яке було врегульовано саме позивачем за рахунок вжитих заходів фізичного балансування (п.5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС у редакції чинній на час спірних правовідносин і далі за текстом) шляхом подання до газотранспортної системи відповідних обсягів природного газу, придбаних у НАК "Нафтогаз України" (докази наявні в матеріалах справи);
- вказує, що виходячи з положень норм спеціального законодавства, позивач намагався захистити свої порушені права ще з того часу як відповідачем було здійснено несанкціонований відбір природного газу та позивачем було здійснено фізичне балансування, а також у встановленому порядку за утворений небаланс позивачем були висунуті вимоги по оплаті: спочатку АТ "НАК "Нафтогаз України", якого позивач помилково вважав постачальником, потім АТ "Житомиргаз", як оператору газорозподільної системи, в межах комерційного балансування шляхом надання відповідної послуги, яка в результаті була залишена без задоволення і відповідно стали порушеними правами Позивача на отримання відшкодування вартості безпідставно набутих обсягів природного газу, збалансованих Позивачем. Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Таким чином, позивач захищає свої порушені права ще з того часу, як довідався про порушення свого права;
- також зазначає, що реалізовуючи такий спосіб захисту своїх порушених прав після вичерпання способу, визначеного нормами спеціального законодавства, строк позовної давності щодо позовних вимог до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Затишна оселя 25" має обчислюватись не з моменту коли відповідач у квітні 2016 році безпідставно набув майно, а з того моменту, як позивач довідався саме про особу, яка його порушила. Проте, в будь-якому випадку, враховуючи що Позивач ще з 2016 року намагається захистити свої порушені права всіма можливими законними способами, то навіть пропущений строк позовної давності щодо позовних вимог до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Затишна оселя 25" за вищевикладених обставин є пропущеним з поважних причин та підлягає судовому захисту, оскільки до формування в України у 2018-2019 роках незадовільної судової практики при реалізації захисту своїх порушених прав у визначений нормами спеціального законодавства спосіб Позивач не міг вважати Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Затишна оселя 25" особою, яка порушила права позивача.
Також, не погоджуючись з ухваленим рішенням, Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржене рішення скасувати в частині відмови у стягненні 5279,21грн. та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги про стягнення 5279,21грн.. Крім того, просить судові витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покласти на відповідача. Крім того, одночасно з апеляційною скаргою, скаржник заявив клопотання про поновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги.
Мотивуючи апеляційну скаргу, Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"  зазначає, зокрема, наступне:
- вважає, що рішення місцевого господарського суду ухвалене з порушенням норм чинного законодавства;
- вказує на те, що  АТ "НАК "Нафтогаз України" не постачала природний газ у спірний період відповідачу та відповідно до норм чинного законодавства не мала такого обов`язку. Матеріали справи не містять доказів зворотнього;
- зазначає, що за відсутності у газотранспортній системі природного газу, що не був підтверджений постачальником - Ат "НАК "Нафтогаз України" шляхом подання номінації на відповідний місяць достачання (розрахунковий період) для відповідача, останнім було фактично спожито газ з обсягів, що належать АТ "Укртрансгаз". Факт закупівлі природного газу АТ "Укртрансгаз" для виробничо-технологічних потреб, власних потреб та послуг балансування підтверджено наданими з позовною заявою матеріалами; 
- покликається на те, що у відповідача були відсутні правові підстави для набуття майна позивача. При цьому, у кондикційному зобов`язанні не має правового значення чи є набувач добросовісним чи недобросовісним. Кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: 1) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Даний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 09.09.2019р. у справі №910/12929/18. Місцевий господарський суд мав дослідити саме фактичні обставини справи - чий природний газ фактично спожив відповідач у спірний період. Чи підтверджується документально належними доказами споживання газу у спірному обсязі та з ресурсу якого постачальника. Однак, даним обставинам судом оцінки надано не було. Висновок суду про те, що АТ "НАК "Нафтогаз України" був зобов`язаний постачати природний газ виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії протирічить матеріалам справи, оскільки матеріали справи містять акт приймання-передачі природного газу у спірний період, який зі сторони АТ "НАК "Нафтогаз України" підписано не було. Отже, матеріали справи не містять доказів того, що відповідач набув право власності на природний газ з ресурсу АТ "НАК "Нафтогаз України";
- вважає, що при розгляді справи № 906/978/19 місцевий господарський суд не дослідивши та не надавши належну оцінку доводам АТ "НАК "Нафтогаз України" та позивача, робить висновок про споживання відповідачем природного газу у рамках договору постачання природного газу виходячи лише з обов`язку АТ "НАК "Нафтогаз України" постачати природний газ виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії;
- зазначає, що сама лише наявність укладеного між сторонами договору не є достатньою підставою для віднесення до договірних будь-яких правовідносин. Для визнання відповідних зобов`язань між сторонами договірними, необхідним є встановлення факту їх виникнення саме на підставі умов та на виконання відповідного договору. Аналогічний висновок містить і постанова Верховного Суду від 20.12.2018р. справа №920/169/18. При цьому, місцевий господарський суд не надав належної оцінки тому факту, що АТ "НАК "Нафтогаз України" не мало договірних відносин у спірний період - квітень 2016 із відповідачем;
- стосовно посилань місцевого господарського суду на розпорядження КМУ від 07.10.2015р. №1064-р та висновку суду про неправомірність непостачання природного газу у спірні періоди, вважає, що дане твердження виходить за межі позовних вимог. Окрім того, питання правомірності/неправомірності непостачання природного газу жодним чином не спростовує доводи АТ "НАК "Нафтогаз України" щодо відсутності факту поставки природного газу зі сторони АТ "НАК "Нафтогаз України". Водночас, сама лише наявність укладеного між сторонами договору не є достатньою підставою для віднесення до договірних будь-яких правовідносин. Для визнання відповідних зобов`язань між сторонами договірними необхідним є встановлення факту їх виникнення саме на підставі умов та на виконання відповідного договору;
- вказує, що для встановлення факту дійсного руху активу (природного газу) саме між постачальником та споживачем слід встановити, чи надійшов відповідний обсяг газу (0,790тис.куб.м.) від АТ "НАК "Нафтогаз України" через точки входу до ГТС шляхом дослідження алокацій обсягів природного газу. Втім, суд такі обставини не встановлював. Також, матеріали справи не містять підписаних сторонами актів приймання-передачі природного газу, відтак факт передачі товару не відбувся. Відтак, висновок місцевого господарського суду про обов`язок АТ "НАК "Нафтогаз України" здійснювати постачання природного газу у спірний період є необґрунтованим;
- зазначає, що кожен споживач отримує природний газ лише в обсязі, передбаченому підтвердженим постачальником обсягом. У газотранспортній системі відсутні обсяги природного газу, що не мають власника та цільового призначення. Для транспортування природного газу відповідним споживачам АТ "НАК "Нафтогаз України" повідомляє оператора ГТС про відповідні обсяги. АТ "НАК "Нафтогаз України" не постачала у спірний період відповідачу природний газ, що передбачає відсутність факту закачування у газотранспортну систему відповідного обсягу газу з ресурсу АТ "НАК "Нафтогаз України". Тобто, в газотранспортній системі фізично був відсутній газ АТ "НАК "Нафтогаз України", який міг би спожити відповідач, тому висновки судів щодо споживання газу з ресурсу АТ "НАК "Нафтогаз України" є безпідставними. У матеріалах справи відсутні докази наявності у власності відповідача природного газу у обсязі 0,790тис.куб.м.. Відповідно до приписів ч.2 ст.1212 ЦК України, у разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Враховуючи наведене, вважаємо позовні вимоги в частині стягнення вартості безпідставно набутого майна законними та обґрунтованими. Враховуючи наведене, рішення Господарського суду Житомирської області від 21.08.2020р. у справі №906/978/19 в частині відмови у стягненні 5 279,21грн., ухвалено з порушенням ч.1 ст.316, ч.1 ст.319, ст.1212 ЦК України, ч.3 ст.12 Закону України "Про ринок природного газу", п.1 розд.2 Правил постачання природного газу.
Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суду від 29.09.2020р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду Житомирської області від 21.08.2020р. у справі №906/978/19 та постановлено розглянути апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду Житомирської області від 21.08.2020р. у справі №906/978/19 без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження, тощо.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.09.2020р. у справі №906/978/19 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Житомирської області від 21.08.2020р. у справі №906/978/19 залишено без руху та встановлено скаржнику строк для усунення недоліків апеляційної скарги та надання суду відповідні докази, зокрема, доказів сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі.
09.10.2020р. на електронну адресу Північно - західного апеляційного господарського суду від представника скаржника надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги  Акціонерного товариства  "Укртрансгаз" у справі №906/978/19 в судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 12.10.2020р. у справі №906/978/19 задоволено клопотання Акціонерного товариства "Укртрансгаз" про розгляд апеляційної скарги у справі №906/978/19 в судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи та розгляд справи №906/978/19 призначено на 27.10.2020р. об 14:30год..
12.10.2020р. на поштову адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на виконання ухвали Північно - західного апеляційного господарського суду від 29.09.2020р. надійшла заява від 05.10.2020р. №39/5-2330-20 про усунення недоліків апеляційної скарги з додатками, зокрема, із платіжним дорученням від 23.09.2020р. №0000009853 про сплату судового збору в сумі 3153,00грн..
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 12.10.2020р. поновлено строк на подання апеляційної скарги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Житомирської області від 21.08.2020р. по справі №906/978/19, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Житомирської області від 21.08.2020р. у справі №906/978/19, об`єднано для спільного розгляду апеляційні скарги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду Житомирської області від 21.08.2020р. по справі №906/978/19 для спільного розгляду в межах апеляційного провадження у справі №906/978/19 та призначено справу №906/978/19 до розгляду на 27.10.2020 р. об 14:30год., тощо.
19.10.2018р. на електронну адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від  Акціонерного товариства "Укртрансгаз" надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №906/978/19, забезпечення проведення якої просить у Господарському суді м.Києва, або у Господарському суді Київської області, або у Північному апеляційному господарському суді, або у Шевченківському районному суді м.Києва, або у Оболонському районному суді м.Києва, або у Подільському районому суді м.Києва, або у Солом`янському районному суді м.Києва, або у Святошинському районному суді м.Києва, або у Голосіївському районному суді м.Києва, або у Київському апеляційному суді, або у Окружному адміністративному суді м.Києва, або у Шостому апеляційному адміністративному суді, або у іншому суді м.Києва.
20.10.2020р. на електронну адресу Північно - західного апеляційного господарського суду від представника Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" адвоката Кисіль Тетяни Василівни надійшла заява від 19.10.2020р. №39/5-2646-20 про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №906/978/19 поза приміщенням суду. В даній заяві заявник просить забезпечити представнику позивача АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" адвокату Кисіль Т.В. можливість проведення судового засідання по справі №906/978/19 27.10.2020р. об 14:30год. в режимі відеоконференції поза приміщенням суду з використанням власних технічних засобів з використанням Системи відеоконференцзвязку "EasyCon".
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.10.2020р. клопотання Акціонерного товариства "Укртрансгаз" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №906/978/19 задоволено та забезпечення проведення якої доручено в Окружному адміністративному суді м.Києва.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.10.2020р. заяву представника Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" адвоката Кисіль Тетяни Василівни від 19.10.2020р. №39/5-2646-20 про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №906/978/19 поза приміщенням суду задоволено та забезпечено представнику АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" адвокату Кисіль Т.В. участь в судовому засіданні у справі №906/978/19 призначеному на 27.10.2020р. об 14:30год. в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EаsyCon".
26.10.2020р. на поштову адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від АТ "Оператор газорозподільної мережі "Житомиргаз" надійшов письмовий відзив від 22.10.2020р. на апеляційні скарги.
В телефонному режимі перед початком судового засідання 27.10.2020р., представник АТ "Укртрансгаз" повідомив, що у зв`язку із задоволенням  клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №906/978/19 він прибув до Окружного адміністративного суду м.Києва, однак у зв`язку із карантинними обмеженнями його не допустили до приміщення суду для участі в судовому засіданні, призначеного на 27.10.2020р. об 14:30год. в режимі відеоконференції у справі №906/978/19 з Північно-західним апеляційним господарським судом. Також, просив у зв`язку із зазначеним відкласти розгляд справи на іншу дату для надання можливості прийняти участь в її розгляді.
Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суду від 27.10.2020р. у справі №906/978/19 розгляд апеляційних скарг відкладено на 10.11.2020р. об 15:00год.. Також, задоволено клопотання представника Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" адвоката Кисіль Тетяни Василівни про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №906/978/19 поза приміщенням суду та забезпечено представнику АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" адвокату Кисіль Т.В. участь в судовому засіданні у справі №906/978/19 призначеному на 10.11.2020р. об 15:00год. в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EаsyCon".
03.11.2020р. на електронну адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від  представника Акціонерного товариства "Укртрансгаз" надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №906/978/19, забезпечення проведення якої просить у Господарському суді м.Києва, або у Господарському суді Київської області, або у Північному апеляційному господарському суді, або у Шевченківському районному суді м.Києва, або у Оболонському районному суді м.Києва, або у Подільському районому суді м.Києва, або у Солом`янському районному суді м.Києва, або у Святошинському районному суді м.Києва, або у Голосіївському районному суді м.Києва, або у Київському апеляційному суді, або у Окружному адміністративному суді м.Києва, або у Шостому апеляційному адміністративному суді, або у іншому суді м.Києва.
Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суду від 04.11.2020р. у задоволенні заяви представника Акціонерного товариства "Укртрансгаз" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №906/978/19 відмовлено.
05.11.2020р. на електронну адресу Північно - західного апеляційного господарського суду від представника Акціонерного товариства "Укртрансгаз" адвоката Роєнка Євгенія Вікторовича надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №906/978/19 поза приміщенням суду. В даній заяві заявник просить забезпечити представнику Акціонерного товариства "Укртрансгаз" адвокату Роєнку Є.В. можливість проведення судового засідання по справі №906/978/19, призначеного 10.11.2020р. об 15:00год. в режимі відеоконференції поза приміщенням суду з використанням власних технічних засобів з використанням Системи відеоконференцзвязку "EasyCon".
Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суду від 09.11.2020р. задоволено заяву представника Акціонерного товариства "Укртрансгаз" адвоката Роєнка Євгенія Вікторовича про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №906/978/19 поза приміщенням суду та забезпечено представнику Акціонерного товариства "Укртрансгаз" адвокату Роєнку Є.В. участь в судовому засіданні у справі №906/978/19 призначеному на 10.11.2020р. об 15:00год. в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EаsyCon".
Учасники у справі були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази. Однак, відповідач наданим йому процесуальним правом не скористався та в судове засідання 10.11.2020р. не з`явився, своїх повноважних представників не направив, про причини своєї неявки суд не повідомив.
Враховуючи положення ч.12 ст.270 ГПК України, відповідно до яких неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, судова колегія вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутності відповідача.
Відповідач у справі не скористався своїм правом згідно ч.1 ст.263 ГПК України та не надав суду відзивів на апеляційні скарги, що згідно з ч.3 ст.263 ГПК не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.
Представник Акціонерного товариства "Укртрансгаз" в судовому засіданні 10.11.2020р. підтримав доводи апеляційної скарги та надав пояснення в обґрунтування своєї позиції. Вважає рішення місцевого суду незаконним та необґрунтованим. Просить суд рішення Господарського суду Житомирської області від 21.08.2020р. у справі №906/978/19 скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. 
Також, підтримав апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"  та просив її задовольнити з підстав викладених у ній.
Представник Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" в судовому засіданні 10.11.2020р. підтримала доводи апеляційної скарги та надала пояснення в обґрунтування своєї позиції. Вважає рішення місцевого суду незаконним та необґрунтованим. Просить суд рішення Господарського суду Житомирської області від 21.08.2020р. у справі №906/978/19 скасувати в частині відмови у стягненні 5279,21грн. та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги про стягнення 5279,21грн.. 
Також, підтримала апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" та просила її задовольнити з підстав викладених у ній.
Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної мережі "Житомиргаз" у письмовому відзиві на апеляційну скаргу та його представник в судовому засіданні 10.11.2020р. заперечила проти доводів апеляційних скарг, вважаючи їх безпідставними та необґрунтованими. Просить суд рішення Господарського суду Житомирської області від 21.08.2020р. у справі №906/978/19 залишити без змін, а апеляційні скарги - без задоволення.
У відповідності до ст.ст.222, 223 ГПК України здійснено запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації та складено протокол судового засідання.
Згідно із ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення присутніх представників учасників справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановлені оскаржуваного рішення суду, дійшла до висновку про те, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, 27.04.2015р. між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавець) та Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" (покупець) укладено договір про закупівлю природного газу №1504000825-ВТВ (далі - договір), згідно п.1.1 якого, продавець зобов`язується передати у власність покупця у 2015 році природний газ, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити газ на умовах договору (а.с.17-21, т.1).
У відповідності до п.1.2 договору, газ, що продається за договором, використовується покупцем виключно для забезпечення виробничо-технологічних витрат та власних потреб.
Кількість та якість газу визначається розділом 2 договору. 
Зокрема, відповідно п.2.1 договору, продавець передає покупцеві у квітні-грудні 2015 року газ в загальному обсязі 1 827 749,736тис.куб.м. газу у тому числі по місяцях та кварталах: у квітні 2015 - обсяг газу 170 000,000, у травні 2015 обсяг газу - 170 000,000, у червні 2015 обсяг газу - 170 000,000, у липні 2015 - 160 000,000, у серпні 2015 - обсяг газу 170 000,000, у вересні 2015 - обсяг газу 170 000,000, у жовтні 2015 - 250 000,000, у листопаді 2015 - 260 000,000, у грудні 2015 - 307749,736.
Пунктом 3.1 договору встановлено, сторони погодили, що продавець передає покупцю у загальному потоці імпортований газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00), ввезений на митну територію України Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" відповідно до його зовнішньоекономічних контрактів) у пунктах приймання-передачі газу на газовимірювальних станціях, які знаходяться на кордоні України та інших країн або пунктах приймання-передачі газу (пунктах виміру газу) (далі – ПСГ) покупця, або в ПСГ. Право власності на газ переходить від продавця до покупця в пунктах приймання передачі. 
Згідно до п.3.3 договору, приймання передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.
Кількість газу, який подається покупцеві, визначається за показаннями приладів обліку газу, що встановлені на об`єктах покупця, а у разі неможливості здійснення приладного обліку відповідно до чинних нормативних документів (п.4.1 договору).
Відповідно до п.12.1 договору, цей договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін  і діє в частині поставки газу до 31 грудня 2015 року включно, а в частині розрахунків - до їх повного здійснення.
У відповідності до акту приймання-передачі природного газу від 30.04.2016р. у квітні 2016 року ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" передало ПАТ "Укртрансгаз" для балансування природний газ в обсязі 13810,676тис.куб.м. на суму 103662934,06грн (а.с.16,т.1).
Крім того, ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" у квітні 2016 року передало ПАТ "Укртрансгаз" для забезпечення власних виробничо-технологічних потреб, покриття витрат та виробничо-технологічних витрат природний газ в обсязі 21154,528тис.куб.м. на суму 158785887,17грн згідно з актом приймання-передачі природного газу від 30.04.2016р. (а.с.15, т.1).
Вищевказані договір та акти приймання-передачі підписані сторонами та скріплені відтисками їх печаток.
Також, у даних актах вказано, що газ передається на виконання умов договору   №1504000825-ВТВ від 27.04.2015р., хоча за поданими до суду доказами, зазначений договір, згідно п.12.1 договору, діяв до 31 грудня 2015 року включно і лише в частині розрахунків - до повного їх виконання. 
Доказів на підтвердження продовження сторонами строку дії договору №1504000825-ВТВ від 27.04.2015, АТ "Укртрансгаз" та АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до матеріалів справи не подано, які не обґрунтовано неможливість їх подання. 
Крім того, АТ "Укртрансгаз" надано копію звіту ПАТ "Житомиргаз" про фактичні обсяги розподілу природного газу по постачальниках за лютий 2016 (ЕІС код 56Х1100000000017),        (а.с.13, т.1) та зведеного реєстру місячних обсягів газу, що подані в точку виходу до газорозподільної системи ПАТ "Житомиргаз" за квітень 2016 (а.с.14, т.1).
Як свідчить зазначений вище звіт та реєстр обсягів газу, що були використані споживачами по договорах з НАК "Нафтогаз України" із мереж ПАТ "Житомиргаз" у квітні 2016, відповідачем було використано 0,790тис.куб.м. природного газу згідно алокації.
Відповідно до інформації про надходження на точках входу та розподіл по точках виходу обсягів природного газу віднесених на Операторів газорозподільних мереж, з зазначенням обсягів небалансу за 2016 рік, обсяг небалансу ПАТ "Житомиргаз" по контрагенту ОСББ "Затишна оселя 25" без підтверджених номінацій у квітні 2016 року склав 0,780тис.куб.м. (а.с.12, т.1).
У відповідності до довідки про списання газу на балансування 01.01.2016-30.06.2018р.р. за підписом головного бухгалтера Акціонерного товариства "Укртрансгаз", у квітні 2016р, зокрема 30.04.2016р., було списано (-13810,676 тис.куб.м.) газу вартістю (-88829898,75грн.) на балансування (а.с.22, т.1).
Також, АТ "Укртрансгаз" надано роздруківку із сайту останнього щодо ціни газу. Ціна закупівлі природного газу, яка сформувалася протягом газового місяця (липень 2019 року) складає 5568,78грн. без ПДВ за 1000куб.м., ПДВ складає 1113,76грн., всього з ПДВ ціна становить 6682,54грн. (витяг з офіційного сайту АТ "Укртрансгаз", а.с.23, т.1).
За вказаних обставин, Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулося до Господарського суду Житомирської області з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Затишна оселя 25" про зобов`язання повернення в натурі безпідставно набутого майна - природного газу в обсязі 0,790тис.куб.метрів та стягнення 5279,21грн., що є вартістю безпідставно набутого майна - природного газу в обсязі 0,790тис.куб.метрів, поставленого у квітні 2016р..
Зокрема, обґрунтовуючи позовну заяву, Акціонерне товариство "Укртрансгаз" посилається на те, що у квітні 2016 року ОСББ "Затишна оселя 25" безпідставно набуло з газотранспортної системи 0,790тис.куб.м. природного газу, власником якого є Акціонерне товариство "Укртрансгаз" та отриманого ним на підставі договору №1504000825-ВТВ від 27.04.2015р. про закупівлю природного газу.
Крім того, позивач при зверненні з даним позовом до суду вказує, що оскільки відповідачу в квітні 2016 року не було подано до газотранспортної системи жодного обсягу природного газу жодним постачальником, то відбір 0,790тис.куб.м. природного газу відповідачем був здійснений з обсягів природного газу позивача, що були придбані останнім за результатами проведення публічних закупівель, про що свідчать договір про закупівлю природного газу та акти приймання-передачі газу, подані до газотранспортної системи на виконання функцій Оператора ГТС. Відтак, оскільки, на думку позивача, відповідач набув природний газ позивача у квітні 2016 року в обсязі 0,790тис.куб.м. без будь-якої підстави, то останній зобов`язаний повернути позивачу безпідставно набуте майно в натурі на підставі ст.1212, ст.1213 Цивільного кодексу України, а у випадку, якщо буде встановлено відсутність у відповідача безпідставно набутих обсягів природного газу, відповідач на підставах, передбачених ч.2 ст.1213 Цивільного кодексу України, зобов`язаний відшкодувати вартість такого майна, що визначається на момент розгляду судом цієї справи та станом на час подання позову до суду становить 5279,21грн..
Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 15.10.2019р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
Також, підготовче засідання неодноразово відкладалось. 
Крім того, у підготовчому засіданні ухвалою Господарського суду Житомирської області від  26.11.2019р. залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної мережі "Житомиргаз" та ухвалою Господарського суду Житомирської області від 09.01.2020р. залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".
Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 17.02.2020р. закрито підготовче провадження та призначено справу №906/978/19 до судового розгляду по суті.
Також, судом встановлено, що при розгляді справи по суті представником відповідача в судовому засіданні суду першої інстанції заявлено клопотання про долучення до матеріалів справи заперечень на письмові пояснення від 21.08.2020р. з доданими документами, в яких просив поновити строк для подання доказів та долучити їх до матеріалів справи. Вказав, що подані суду заперечення були надіслані сторонам на електронні пошти. Також зазначив, що попередній керівник відповідача не передав новому керівнику документацію відповідача, у тому числі договір постачання природного газу у 2016 році. Посилаючись на карантинні обмеження вказав, що 20.08.2020р. за результатами ознайомлення з судовою справою №906/572/19 ним було одержано копію договору з додатковими угодами та актами як підтвердження тому, що між відповідачем та АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" у 2016 році були наявні договірні відносини.
Водночас, дослідивши подані документи, заслухавши думку учасників справи щодо заявленого представником відповідача клопотання, суд першої інстанції дійшов висновку про його задоволення, з огляду на наступне.
Частиною 3 ст.3 ГПК України вказано, що судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ст.118 ГПК України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
У відповідності до ст.119 ГПК України суд, за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Згідно постанови Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" від 11.03.2020р. №211, відповідно до ст.29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 та з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020р. на усій території України з 12.03. до 03.04.2020р. було установлено карантин, який в подальшому неодноразово продовжувався. Зокрема, постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2020р. №641 продовжено на всій території України дію карантину з 01.08.2020р. по 31.08.2020р..
Листом Ради суддів України №186/20 від 16.03.2020р., голова Ради суддів України Богдан Моніч звернувся до голів судів з рекомендацією, враховуючи постанову КМУ №211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" встановити особливий режим роботи.
Згідно Рекомендацій Ради суддів України щодо встановлення особливого режиму роботи судів України задля убезпечення населення України від поширення гострих респіраторних захворювань та коронавірусу COVID-19, який віднесено до особливо небезпечних інфекційних хвороб, затверджених рішенням Ради суддів України №19 від 17.03.2020р., громадянам та іншим особам рекомендовано: всі необхідні документи (позовні заяви, заяви, скарги, відзиви, пояснення, клопотання тощо) надавати суду в електронному вигляді на електронну адресу суду, через особистий кабінет в системі "Електронний суд", поштою, факсом або дистанційні засоби зв`язку; учасникам судових засідань подавати до суду заяви про розгляд справ у їхній відсутності за наявними в справі матеріалами; утриматися від відвідування приміщення суду, особливо за наявності захворювання (слабкість, кашель, задуха, утруднення дихання тощо).
Судом враховано пояснення представника відповідача, якими він обґрунтував причини пропуску строку на подачу доказів, а саме те, що додані до заперечень на письмові пояснення від 21.08.2020р. документи він зміг подати лише після ознайомлення з матеріалами судової справи №906/572/19, з якої і було виготовлено надані ним копії.
Отже, з врахуванням вище викладеного, судом визнано наведені відповідачем обставини пропуску строку на подання доказів поважними та прийнято до розгляду додані до заперечень на письмові пояснення від 21.08.2020р. докази на стадії розгляду справи по суті.
Також, представник позивача в судовому засіданні Господарського суду Житомирської області позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві       (а.с.6-7, т.1), відповіді на відзив №1001вих-19-6335 від 19.12.2019р. (а.с.104-106, т.1) та письмових поясненнях по справі (а.с.125-127, т.1), просив позовні вимоги задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні Господарського суду Житомирської області проти позову заперечив, просив у позові відмовити з підстав наведених у відзиві на позовну заяву від 09.12.2019р. та запереченнях на письмові пояснення від 21.08.2020р. (а.с.75-77, т.1; а.с.158-162, т.2). Підтримав клопотання про застосування строків позовної давності від 09.12.2019р. та просив його задовольнити.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору  на стороні відповідача - Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної мережі "Житомиргаз" в судове засідання Господарського суду Житомирської області не з`явилась, у поясненнях від 06.12.2019р., від 09.01.2020р. (а.с.82-87,118, т.1), запереченнях на пояснення від 11.02.2020р. (а.с.42-43, т.2) проти позову заперечила, просила у позові відмовити.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору  на стороні позивача - Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" в судовому засіданні Господарського суду Житомирської області та в поясненнях №14/4-748-20 від 03.02.2020р. просила врахувати надані пояснення при розгляді даної справи, вважає позовні вимоги законними та обґрунтованими (а.с.25-28, т.2).
Як вже зазначалося, рішенням Господарського суду Житомирської області від 21.08.2020р. по справі №906/978/19 у задоволені позову відмовлено.
Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
В силу ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
Здійснюючи правосуддя, суд забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.
Гарантуючи судовий захист з боку держави, Конституція України, водночас, визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань і це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (ч.5 ст.55 Конституції України).
Конституція України визначає Україну як правову державу, в якій визнається і діє принцип верховенства права. Одним з основних фундаментальних елементів цього принципу є юридична визначеність (legal certainty). Юридичні норми мають бути чіткими, ясними і недвозначними, оскільки інше не може забезпечити їх однакове застосування.
За змістом п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції" кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Отже, висловлювання "судом, встановленим законом" зводиться не лише до правової основи самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини" від 12.07.2001р. зазначено, що право на доступ до суду, гарантоване п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права.
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст.2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").
У відповідності до ст.7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону. Іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи мають право на судовий захист в Україні нарівні з громадянами і юридичними особами України. Судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України. кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону. Кожен має право на участь у розгляді своєї справи у визначеному процесуальним законом порядку в суді будь-якої інстанції.
Таким чином, конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об`ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі ст.13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.
Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Статтею 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
При цьому захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду.
Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. При цьому позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і залежно від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту. Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.
Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.
У відповідності до п.1 ст.12 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.
Як встановлено ст.67 Господарського кодексу України, відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.
У статтях 3 6, 203, 626, 627 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).
Згідно ст.174 ГК України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.
За приписами ч.ч.1, 2 ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов:
- набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого);
- набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою:
- законом,
- іншими правовими актами,
- правочином.
Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23.01.2020р. у справі №910/3395/19, від 23.04.2019р. у справі №918/47/18, від 01.04.2019р. у справі №904/2444/18, від 06.02.2020р. у справі №910/13271/18, тощо.
У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України (п.п.28-32 постанови ВП ВС від 31.01.2020 у цивільній справі №161/17945/18; п.п.63-65 постанови ВПВС від 04.12.2019 у господарській справі №917/1739/17).
Для кондикційних зобов`язань доведення вини особи не має значення, а важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (п.74  постанови ВПВС від  04.12.2019р. у господарській справі №917/1739/17).
Згідно ст.1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.
Для застосування зазначеної норми необхідно, щоб одна особа набула (зберегла) майно за рахунок іншої. Збільшення або збереження в попередньому розмірі майна однієї сторони є результатом відповідного зменшення майна у іншої сторони. Безпідставно набуте майно повертається тому, за рахунок кого було набуте.
Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо:
1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами;
2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.
З огляду на викладене, слід дійти висновку про те, що кондиція - позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності або іншого речового права, який може бути застосований самостійно (постанова Верховного Суду від 25.02.2020р. у справі №922/748/19).
Таким чином, ст.ст.1212-1214 ЦК України застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто за допомогою інших, спеціальних способів захисту.
Як вбачається з матеріалів справи, обгрунтовуючі позовні вимоги  АТ "Укртрансгаз" (газотранспортне підприємство) вважає себе потерпілим від втрати свого майна (природного газу), а ОСББ "Затишна оселя 25" (споживач природного газу та виробник теплової енергії) - набувачем цього майна (природного газу), та що безпідставне набуття цього майна (природного газу) було результатом поведінки останнього (відповідач здійснив відбір природного з ресурсу позивача за відсутності в нього постачальника та без оформлення будь - яких договірних відносин).
З огляду на викладене слід зазначити, що у кондикційних зобов`язаннях вина набувача майна, так само як і потерпілого чи інших осіб (у цій справі - це АТ "Житомиргаз" та АТ "НАК "Нафтогаз України") юридичного значення немає, визначальним для вирішення спору є встановлення факту наявності в АТ "Укртрансгаз" титулу власника спірного природного газу в обсязі 0,790тис.куб.м. у квітні 2016 та, відповідно, статусу потерпілого від його втрати.
Встановлення цього факту здійснюється за поданими АТ "Укртрансгаз" доказами на його підтвердження .
Відповідно до ч.7 ст.22 Закону України "Про ринок природного газу" (в редакції, чинній станом на квітень 2016р.), оператор газотранспортної системи мав право придбавати енергоресурси, необхідні для здійснення своєї господарської діяльності, у недискримінаційний і прозорий спосіб та на ринкових умовах.
У відповідності до абзацу 2 ч.1 ст.23 цього Закону оператор газотранспортної системи не мав права провадити діяльність з видобутку, розподілу або постачання природного газу.
Матеріали справи свідчать, що згідно актів приймання-передачі природного газу від 30.04.2016р. підписаним з НАК "Нафтогаз України", АТ "Укртрансгаз" прийняв в підземних сховищах імпортований природний газ за кодом УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезений на митну територію України ПАТ "НАК "Нафтогаз України", для забезпечення власних виробничо-технологічних потреб, покриття витрат та виробничо-технологічних витрат в обсязі 21154,528тис.куб.м. за ціною без ПДВ за 1000куб.м. - 6255,00грн. на загальну суму  158785887,17грн. та для балансування - в обсязі 13810,676тис.куб.м. за ціною без ПДВ за 1000куб.м. - 6255,00грн. на загальну суму 103662934,06грн. (а.с.15-16, т.1).
Водночас, судом не встановлено та АТ "Укртрансгаз" не доведено, що в обсяг природного газу який зазначений в актах від 30.04.2016р. (21154,528тис.куб.м та 13810,676тис.куб.м.) увійшов також спірний природний газ в обсязі 0,790тис.куб.м., оскільки як АТ "Укртрансгаз", так і ОСББ "Затишна оселя 25" приймають природний газ у власність у загальному потоці у віртуальній точці у значенні Кодексу №2493.
За вказаних обставин слід дійти висновку, що АТ "Укртрансгаз" не підтверджено того, що відповідачем спожито природний газ саме з ресурсу позивача. 
При цьому, лише одне посилання на наявність договору з НАК "Нафтогаз України" договору №1504000825-ВТВ від 27.04.2015р. та актів не свідчить про споживання відповідачем газу АТ "Укртрансгаз".
Крім цього, правові засади функціонування ринку природного газу Закону України визначені положеннями Закону України "Про ринок природного газу" від 09.04.2015р. №329-VIII (з наступними змінами і доповненнями, в редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин).
Згідно до ч.3 ст.12 Закону України "Про ринок природного газу", права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.
Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбаченим договором.
У відповідності до п.4 ч.1 ст.13 Закону України "Про ринок природного газу", споживач має право, зокрема, на отримання природного газу належної якості та кількості, фізико-хімічні показники якого відповідають встановленим нормам, відповідно до умов укладених договорів, крім випадків припинення (обмеження) постачання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договорів.
Пунктом 1 розділу 2 Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015р. №2496, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 06.11.2015р за №1382/27827 "Про затвердження Правил постачання природного газу" (далі - Правила постачання природного газу) встановлено, що підставою для постачання природного газу споживачу є наявність у споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу та дотримання його умов.
Згідно п.2 розділу 2 Правил постачання природного газу постачання природного газу споживачу здійснюється за договором постачання природного газу, який укладається відповідно до вимог цього розділу, за яким постачальник зобов`язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для споживача об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.
Як встановлено судом, що у провадженні Господарського суду Житомирської області перебувала справа №906/572/19 за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про стягнення на його користь з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Затишна оселя 25" заборгованості в сумі 51999,32грн., яка виникла на підставі укладеного між сторонами договору №4197/16-ТЕ-10 про постачання природного газу від 21.12.2015р.. 
Зокрема, рішенням Господарського суду Житомирської області від 15.07.2019 у справі №906/572/19 було позов задоволено частково; стягнуто з ОСББ "Затишна оселя 25"  на користь АТ "НАК "Нафтогаз України": 30000грн. основного боргу; 1108,27грн. судового збору; в решті позову відмовлено (а.с.177-181, т.2).
Зазначене рішення було частково скасовано постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.11.2019 та позов задоволено у повному обсязі (а.с.182-186, т.2).
Так, у справі №906/572/19 місцевим господарським судом встановлено, що 21.12.2015р. між ПАТ "НАК "Нафтогаз" (постачальник) та Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Затишна оселя 25" (споживач) укладено договір №4197/16-ТЕ-10 постачання природного газу на підставі Закону України "Про ринок природного газу", постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2015р. №758 "Про затвердження Положення про покладання спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносин у перехідний період)", інших нормативних актів (договір № 4197/16-ТЕ-10).
Згідно п.1.1 договору №4197/16-ТЕ-10, постачання природного газу постачальник зобов`язався передати у власність споживачу 2016 році природний газ, а споживач - прийняти та оплатити цей газ, на умовах цього договору.
У відповідності до п.1.2 договору №4197/16-ТЕ-10, газ, що постачався за цим договором, підлягав використанню споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.
Загальний обсяг природного газу за період з 01 січня по 31 березня 2016 року  як погодили сторони у п.2.1 договору № 4197/16-ТЕ-10 , мав становити 42,0тис.куб.м, у тому числі у січні та лютому по 15,0тис.куб.м, та у березні - 12,0тис.куб.м..
Розподіл /транспортування природного газу за цим договором за умовою п.2.1.5 договору №4197/16-ТЕ-10, споживачу здійснює(ють) Оператор( и) ГРМ/ГТС, з яким (якими) споживач укладає відповідний договір (договори), про що повідомляє постачальника протягом 3(трьох днів) з дати їх укладання.
Відповідно до п.5.1 договору № 4197/16-ТЕ-10, ціна природного газу - регульована та не враховує тарифи на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податки та збори, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України, встановлена постановою КМУ від 01.10.2015р. №758 на період з 01 січня 2016 по 31 березня 2016 (включно) в сумі 1770,74грн. за 1000куб.м. та з врахуванням збору у вигляді цільової надбавки в розмірі 2%, податку на додану вартість за ставкою 20% складає 2167,38грн..
Згідно п.5.3 договору №4197/16-ТЕ-10 реалізація газу споживачу за визначеною у п.5.2 ціною здійснюється за умови:
- наявності відповідної ліцензії на виробництво теплової енергії (у випадках передбачених чинним законодавством України);
- виконання споживачем, на якого станом на 30 вересня 2015 року поширювалася дія статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", обов`язку щодо відкриття рахунку із спеціальним режимом використання.
У п.п.6.3.1 та 6.3.2 договору № 4197/16-ТЕ-10 сторони обумовили порядок здійснення оплати за природний газ залежно від статусу споживача за змістом статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання".
Строк дії договору №4197/16-ТЕ-10 - до 31 березня 2016 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.
Відповідно до актів приймання-передачі природного газу від 31.01.2016р. постачальником передано споживачу у власність імпортований природний газ в обсязі 11,797тис.куб.м. на загальну суму 26559,38грн., з них 4426,56грн.; за актом приймання-передачі природного газу від 29.02.2016р. передано у власність природний газ власного видобутку в обсязі 8,251тис.куб.м. на загальну суму 18576,05грн., з них 3096,01грн.; за актом приймання-передачі природного газу від 31.03.2016р. передано у власність природний газ власного видобутку в обсязі 7,635тис.куб.м. на загальну суму 17189,20грн., з них 2864,87грн..
Також, судом у зазначеному вище рішенні, серед іншого, було встановлено, що постачальник при укладанні договору №4197/16-ТЕ-10 шляхом вільного волевиявлення прийняв на себе ризик неналежного виконання споживачем його умов, оскільки достовірно знав, що кінцевими платниками за договором були виключно фізичні особи співвласники багатоквартирного будинку, які свої правовідносини щодо споживання природного газу будували відповідно до укладених договорів розподілу природного газу з оператором ГРМ. Постачальник не переконався у тому, чи відключений багатоквартирний житловий будинок 25 по провулку 1-му Київському, де створено ОСББ "Затишна оселя 25", від централізованого опалення та що виробництво теплової енергії для надання його мешканцям послуг з опалення та постачання гарячої води, забезпечує об`єднання як юридична особа.
Крім того, до встановлених у справі №906/572/19 обставин, укладений 21.12.2015р. між ПАТ "НАК "Нафтогаз" та ОСББ "Затишна оселя 25" договір №4197/16-ТЕ-10 постачання природного газу діяв до 31 березня 2016 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.
Також, у провадженні Господарського суду Житомирської області перебувала справа №906/408/18 за позовом ПАТ "Укртрансгаз" до ПАТ по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз" за участю у справі третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", за участю у справі третіх осіб без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Комунального підприємства "Бердичівтеплоенерго", Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю "МалинЕнергоінвест", Публічного акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія", Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Затишна оселя 25", Комунального підприємства "Озерне" Новогуйвинської селищної ради про стягнення 129648134,16грн. за послугами балансування обсягів природного газу.
Зокрема, рішенням Господарського суду Житомирської області від 29.12.2018р. у справі №906/408/18 було відмовлено у задоволенні позову (а.с.147-160, т.1). 
За приписами ч.4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Так, у справі №906/408/18, в рішенні від 29.12.2018р., яке залишено без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.04.2019р. (а.с.161-181, т.1) та постановою Верховного Суду від 17.07.2019р. було встановлено, що ОСББ "Затишна оселя 25" має статус захищеного споживача, оскільки є виробником теплової енергії (а.с.182-211, т.1).
Згідно ч.1 ст.32 Закону України "Про ринок природного газу", транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами. За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу.
Статтею 40 Закону України "Про ринок природного газу" передбачено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Оператор газорозподільної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів розподілу природного газу з замовниками. Договір розподілу природного газу є публічним.
З матеріалів справи вбачається, що 01.01.2016р. між ПАТ по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз" (оператор ГРМ) та ОСББ "Затишна оселя 25" (відповідач) укладений договір розподілу природного газу шляхом підписання відповідачем заяви-приєднання №09420Z4PG0AT016 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) (а.с.3, т.2).
Водночас, матеріали справи свідчать, що ОСББ "Затишна оселя 25" не підключений безпосередньо до газової мережі позивача, а тому не є "прямим споживачем" у розумінні термінів п.5 глави 1 розділу І Кодексу газотранспортної системи, тобто фізичне отримання газу відповідачем у позивача неможливе. 
Зокрема, природний газ, отриманий у відповідачем у квітні 2016, спочатку позивачем, як Оператором ГТС на підставі договору транспортування природного газу повинен був бути переданий Оператору газорозподільної системи, як замовнику послуги транспортування природного газу (ПАТ "Житомиргаз"), який у свою чергу, на підставі договору розподілу природного газу передає газ відповідачу (споживачу).
З огляду на викладене, доводи АТ "Укртрансгаз" спростовують поданий ним же звіт ПАТ "Житомиргаз" про фактичні обсяги розподілу природного газу відібраного з точки виходу ПАТ "Житомиргаз" між змовниками послуги транспортування (постачальниками) за квітень 2016 року, що подані в точку входу до газорозподільної системи ПАТ "Житомиргаз" у квітні 2016 (а.с.13, т.1) з якого вбачається, що з мереж УМГ ПАТ "Укртрансгаз" у квітні 2016 року - 31994,546тис.куб.м. природного газу з підтвердженим обсягом номінацій розподілено теплогенеруючим підприємствам природного газу серед яких не значиться - ОСББ "Затишна оселя 25". 
При цьому, під номером ІV значаться теплогенеруючі підприємства, в тому числі по договорах з НАК "Нафтогаз України": підтверджений обсяг номінації – 291,000тис.куб.м., фактичний обсяг на місяць всього - 625,688тис.куб.м..
У відповідності до реєстру місячних обсягів газу, що були використані споживачами по договорах з НАК "Нафтогаз України" через газорозподільні мережі газорозподільної компанії ПАТ "Житомиргаз" (а.с.14, т.1), споживачами обсягу природного газу у квітні 2016 – 0,790тис.куб.м. є теплогенеруючі підприємства, у тому числі відповідач - ОСББ "Затишна оселя 25".
Таким чином, з врахуванням викладеного вище, слід дійти висновку, що подані АТ "Укртрансгаз" докази не доводять, що ОСББ "Затишна оселя 25" безпідставно набув з газотранспортної системи, оператором якої є АТ "Укртрансгаз" природний газ у квітні 2016  - 0,790тис.куб.м..
Крім того, з інформації про надходження на точках входу та розподіл по точках виходу обсягів природного газу, віднесених на операторів газорозподільних мереж, з зазначенням обсягів небалансу за 2016р (а.с.12, т.1) вбачається, що цей обсяг природного газу віднесений на Оператора газорозподільної системи з вказівкою в якості небалансу.
Відповідно до п.2.3 Типового договору транспортування природного газу, затвердженого Постановою Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2497 від 30.09.2015р. та згідно ч.2 ст.32 Закону України "Про ринок природного газу" послуги балансування природного газу є складовим елементом послуг транспортування природного газу, необхідність наявності договору про що між Оператором газотранспортної системи та Оператором газорозподільної системи вбачається з п.1 глави 1 розділу VІІІ, п.п.1, 3 глави 1 розділу ІХ Кодексу газотранспортної системи.
Враховуючи вище викладене слід зазначити, що надання позивачем складених ним документів обліку, у тому числі й у відношенні спірного обсягу природного газу, свідчить про наявність договірних відносин з Оператором газорозподільної системи, які регламентують відносини небалансу по такому газу, що є несумісним покликанням позивача про відсутність жодних правових підстав відносно передачі такого спірного газу з газотранспортної системи позивача. 
Діюче законодавство в означеному випадку передбачає захист майнових інтересів Оператора газотранспортної системи в межах правовідносин комерційного балансування, урегульованого розділом ХІV Кодексу газотранспортної системи, яке має договірний характер.
Водночас. як вже зазначалось вище, ПАТ "Укртрансгаз" (оператор ГТС) звертався до Господарського суду Житомирської області з позовом до ПАТ по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз", за участю у справі третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", за участю у справі третіх осіб без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: 2. КП"Бердичівтеплоенерго"; 3. КП "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради; 4. ТОВ "Малин Енергоінвест"; 5. ПАТ "Об`єднана гірничо-хімічна компанія"; 6. ОСББ "Затишна оселя 25"; 7. КП "Озерне" Новогуйвинської селищної ради про стягнення 129648134,16грн..
Так, Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" просило суд стягнути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз" заборгованість за послуги балансування обсягів природного газу, у тому числі, у квітні 2016 році поставленого ОСББ "Затишна оселя 25".
Зокрема, рішенням Господарського суду Житомирської області від 29.12.2018р у справі №906/408/18 відмовлено у позові Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз". Зазначене рішення було залишено без змін постановами апеляційної та касаційної інстанцій.
Таким чином, позивач скористався своїм правом на захист майнових інтересів шляхом пред`явлення позову до оператора ГРМ в межах правовідносин комерційного балансування, урегульованого розділом XIV Кодексу газотранспортної системи, яке має договірний характер.
Відповідно до п.5 глави 1 розділу І Кодексу газотранспортної системи, під несанкціонованим відбором природного газу розуміється - відбір природного газу: за відсутності по суб`єкту ринку природного газу підтвердженої номінації (підтвердженого обсягу природного газу) на відповідний розрахунковий період; без укладення відповідного договору з постачальником; шляхом самовільного під єднання та/або з навмисно пошкодженими приладами обліку природного газу або поза охопленням приладами обліку; шляхом самовільного відновлення споживання природного газу.
Номінація - це заявка замовника послуг транспортування, надана оператору газотранспортної системи стосовно обсягів природного газу, які будуть подані замовником послуг транспортування протягом доби до газотранспортної системи в точках входу та відібрані з газотранспортної системи в точках виходу, у тому числі у розрізі контрагентів (споживачів) замовника та їх точок комерційного обліку (за необхідності).
З огляду на викладене, покликання АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на те, що оскільки останнім не надавались номінації на постачання природного газу ОСББ "Затишна оселя 25" на квітень 2016 року та не було підписано акт приймання-передачі природного газу за вказаний період, що свідчить про відсутність господарських операцій з поставки природного газу між ним та ОСББ "Затишна оселя 25", судом до уваги не беруться, оскільки постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015р. №758 "Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)" (чинній в спірний період), якою було затверджено Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період), було визначено обов`язок НАК "Нафтогаз України" постачати природний газ виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії за цінами, на умовах та у порядку, що визначені п.п.15-17 цього Положення.
Матеріали справи свідчать, що ОСББ "Затишна оселя 25" здійснює такий вид господарської діяльності як виробництво, постачання теплової енергії та гарячої води для мешканців, які проживають за адресою: м.Житомир, пров.1-Київський, 25, що підтверджується довідкою від 24.01.2020р. та наявними в матеріалах справи доказами (а.с.2, 7-20, т.2).
Постановою Кабінету Міністрів України №758 від 01.10.2015р., яка діяла до 01.04.2017р., затверджено Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період).
Згідно вказаного Положення на НАК "Нафтогаз України" покладено обов`язки продавати природний газ постачальникам природного газу для потреб побутових споживачів та релігійних організацій (крім обсягів, що використовуються для провадження їх виробничо-комерційної діяльності).
Розпорядженням Кабінету Міністрів України №1064-р "Деякі питання опалювального сезону 2015/16року" від 07.10.2015р. передбачено, що з метою забезпечення своєчасного початку та сталого проходження опалювального сезону 2015/16 року Публічному акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та постачальникам природного газу забезпечити безперебійне постачання природного газу теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям для початку та проходження опалювального сезону.
Таким чином, на підставі спеціального нормативного правового акту щодо опалювального сезону 2015/2016 року, яким є розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.10.2015р.  №1064-р "Про деякі питання опалювального сезону 2015/16 року", НАК "Нафтогаз України" був зобов`язаний постачати природний газ виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії, тобто це було обов`язком ПАТ "НАК "Нафтогаз України".
Вказаний правовий висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, який викладено у постановах від 21.03.2018р. у справі №911/656/17, від 14.05.2018р. у справі №926/680/17.
Отже, враховуючи викладене слід дійти висновку, що дії ОСББ "Затишна оселя 25" не можуть бути кваліфіковані як безпідставний, несанкціонований відбір природного газу за спірний період.
Несанкціонований відбір природного газу - відбір (споживання) природного газу з газорозподільної системи з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема цього Кодексу (пункт 4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем).
Відповідно до п.1 глави 1 розділу X Кодексу газотранспортної системи, оператор газотранспортної системи має право припинити транспортування природного газу в точці входу до газотранспортної системи або точці виходу з газотранспортної системи у випадках, зокрема, несанкціонованого відбору природного газу.
Згідно ч.ч.1, 2 ст.59 Закону України "Про ринок природного газу", суб`єкти ринку природного газу, які порушили законодавство, що регулює функціонування ринку природного газу, несуть відповідальність згідно із законом. Правопорушеннями на ринку природного газу зокрема є: несанкціонований відбір природного газу; використання природного газу споживачами в обсягах, що перевищують підтверджені в установленому порядку постачальниками.
Пунком13 розділу II Правил постачання природного газу встановлено, що постачальник має право ініціювати/вживати заходів з припинення або обмеження в установленому порядку постачання природного газу споживачу, зокрема, в разі: проведення споживачем неповних або несвоєчасних розрахунків за договором; відмови від підписання акта приймання-передачі без відповідного письмового обґрунтування.
Згідно п.14 розділу II Правил постачання природного газу, за необхідності здійснення заходів з обмеження або припинення газопостачання споживачу постачальник надсилає споживачу не менше ніж за три доби (для підприємств металургійної та хімічної промисловості - не менше ніж за 5 діб) до дати такого припинення повідомлення (з позначкою про вручення) про необхідність самостійно обмежити чи припинити газоспоживання з певного періоду (день, година тощо) та у визначений зі споживачем час має право опломбувати запірні пристрої споживача, за допомогою яких споживач самостійно обмежив чи припинив подачу газу на власні об`єкти. Повідомлення має бути складено відповідно до  форми повідомлення, встановленої наказом Міністерства палива та енергетики України від 03.07.2009р. №338, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28.07.2009р. за №703/16719, та містити підставу припинення, дату та час, коли споживачу необхідно самостійно обмежити чи припинити споживання природного газу. Постачальник має право здійснити заходи з обмеження чи припинення газопостачання споживачу через залучення до цих робіт Оператора ГРМ/ГТС.
Матеріали справи свідчать про відсутність відповідних доказів на підтвердження повідомлення АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та/або АТ "Оператор газорозподільної мережі "Житомиргаз" для ОСББ "Затишна оселя 25" про наявність у останнього обов`язку обмежити споживання природного газу, а тому відсутність у матеріалах справи вказаних доказів, як і доказів на підтвердження вжиття постачальником або оператором ГРМ/ГТС на замовлення постачальника заходів щодо обмеження або припинення газопостачання споживача, слід дійти висновку про недоведеність позивачем факту споживання ОСББ "Затишна оселя 25" у квітні 2016 природного газу із порушенням вимог чинного законодавства.
Отже, позивачем не доведено належними і допустимими доказами в розумінні статей 76-77 Господарського процесуального кодексу безпідставність як передачі природного газу з його газотранспортної системи відповідачу, так і безпідставність отримання цього газу останнім, так і те, що власником цього газу є позивач, а отже і порушеного відповідачем права чи охоронюваного законом інтересу за захистом якого позивач звернувся до суду на підставі ст.ст.1212, 1213, 1214 ЦК України, а тому відсутні підстав для правового захисту інтересів позивача, у зв`язку з чим у позові в цій частині слід відмовити.
Водночас, вимога позивача про стягнення з відповідача 5279,21грн., що є вартістю вищевказаного природного газу обсягом 0,790тис.куб.м., ґрунтується на тих самих підставах і фактично є альтернативною та заявлена з метою стягнення вартості газу в разі відсутності газу у відповідача, а тому  безпідставною є вимога про стягнення вартості цього газу, у зв`язку з чим у позові в цій частині також слід відмовити.
Отже, виходячи із системного аналізу обставин встановлених при розгляді даної справи у їх сукупності та наданих доказів, виходячи із загальних засад, встановлених у ст.3 ЦК України, а саме, справедливості, добросовісності та розумності, колегія суддів погоджується з обґрунтованим висновком суду першої інстанції про повну відмову у задоволенні позову.
Стосовно заявленого відповідачем клопотання про застосування строку позовної давності, з посиланням на пропуск позивачем строку в межах якого він міг звернутися до суду, оскільки позивачу було відомо про порушення свого права з травня 2016 року, слід зазначити наступне.
Згідно ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).
Частиною 3 ст.267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
У відповідності до ч.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
За приписами ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Заява відповідача про застосування строків позовної давності, судом враховується, однак перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення 
Вказана правова позиція узгоджується з позицією, яка викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018р. у справі № 372/1036/15-ц.
Отже, при застосуванні позовної давності та наслідків її спливу (ст.267 Цивільного кодексу України) необхідно досліджувати та встановлювати насамперед обставини про те, чи порушено право особи, про захист якого вона просить, і лише після цього - у випадку встановленого порушення, і наявності заяви сторони про застосування позовної давності - застосовувати позовну давність та наслідки її спливу.
Таким чином, враховуючи вище викладене та беручи до уваги, що судом повністю відмовлено у задоволенні позову позивача про зобов`язання відповідача повернення в натурі безпідставно набутого майна - природного газу в обсязі 0,790тис.куб. метрів та стягнення 5279,21грн., у зв`язку з цим, колегія суддів вважає, що  клопотання відповідача про застосування строку позовної давності судом першої інстанції обґрунтовано не застосовувалось.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію ("Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод") та практику Суду (Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини) як джерело права.
Слід також зазначити, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010р. у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).
Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказі.
В силу приписів ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Натомість, скаржниками не надано достатніх належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст.75, 76 ГПК України на підтвердження своєї правової позиції, викладеної в апеляційній скарзі.
Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи, не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.
Відповідно до ст.276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За наведених обставин, рішення Господарського суду Житомирської області від 21.08.2020р. по справі №906/978/19 слід залишити без змін, а апеляційні скарги Акціонерного товариства "Укртрансгаз" та Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" - без задоволення.
Керуючись ст.ст.129, 247-252, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -
                       
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційні скарги Акціонерного товариства "Укртрансгаз", м.Київ та Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Житомирської області від 21.08.2020р. у справі №906/978/19  - без змін.
2. Справу №906/978/19 повернути до Господарського суду Житомирської області.
3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний текст постанови складений "11" листопада 2020 р.

Головуючий  суддя                                                                      Павлюк І.Ю. 

Суддя                                                                                              Демидюк О.О.  

Суддя                                                                                              Савченко Г.І.