Постанова
Іменем України 
05 жовтня 2020 року
м. Київ
справа № 186/522/19
провадження № 61-10769св20
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач - приватне акціонерне товариство «ДТЕК «Павлоградвугілля»,
представник відповідача -Писанка Наталя Сергіївна,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - виробничий структурний підрозділ «Шахтоуправління Дніпровське» приватного акціонерного товариства «ДТЕК «Павлоградвугілля»,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 
на рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області, у складі судді Янжули С. А., від 22 листопада 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Пищиди М. М., Ткаченко І. Ю., Каратаєвої Л. О., від 08 квітня 2020 року. 

Короткий зміст позовної заяви та її обґрунтування
У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду 
з позовом до приватного акціонерного товариства «ДТЕК «Павлоградвугілля» (далі - ПрАТ «ДТЕК «Павлоградвугілля»), третя особа, 
яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - виробничий структурний підрозділ «Шахтоуправління Дніпровське» приватного акціонерного товариства «ДТЕК «Павлоградвугілля» (далі - ВСП «Шахтоуправління Дніпровське» ПрАТ «ДТЕК «Павлоградвугілля»), 
про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 19 жовтня 2000 року вона працювала на шахті ім. Сташкова Павлоградського виробничого об`єднання по видобутку вугілля «Павлоградвугілля». 01 січня 2013 року була переведена у ВСП «Шахтоуправління Дніпровське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля».Під час роботи вона не мала жодних попереджень, дисциплінарних стягнень з приводу неналежного виконання своїх обов`язків та порушення трудової дисципліни. З 30 липня 2015 року їй була встановлена третя група інвалідності за загальним захворюванням по 01 серпня 2016 року. Надалі подовжено інвалідність з 01 серпня 2016 року по 01 серпня 2017 року, 
з 01 серпня 2017 року по 01 серпня 2018 року, з 01 серпня 2018 року 
по 01 серпня 2019 року. 06 серпня 2018 року її було звільнено з роботи згідно пункту 2 частини першої статті 40 КЗпП України у зв`язку з виявленою невідповідністю працівника займаній посаді внаслідок стану здоров`я. Вважала, що її звільнення проведено з грубим порушенням трудового законодавства, зокрема їй були запропоновані вакантні посади на підприємстві, які є протипоказаними їй за станом здоров`я. Також при звільненні роботодавець не взяв до уваги, що вона є єдиною працюючою особою в сім`ї, її безперервний стаж роботи на цьому підприємстві є тривалим, вона розлучена і має на утриманні неповнолітнього сина. Також наголошувала на тому, що в порушення норм КЗпП України її не повідомляли про засідання профкому, на якому повинно було розглядатися питання про її звільнення, на засіданні вона не була присутня, письмової згоди на розгляд подання власника або уповноваженого ним органу про її звільнення у її відсутність не надавала, крім того перебувала у відпустці. Зазначала, що на час її звільнення на підприємстві були вакантні посади, у тому числі для людей з групою інвалідності, але про їх наявність їй стало відомо лише у березні 2019 року із офіційного сайту вакансій ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля». Наголошувала на тому, що копію наказу про звільнення вона до цього часу не отримала, вважає, що звернулася за захистом своїх прав у межах строків, передбачених статтею 233 КЗпП України.
Посилаючись на зазначені обставини, позивач просила суд поновити їй строк звернення до суду з позовною заявою про визнання незаконним і скасування наказу, поновлення на роботі; визнати незаконним та скасувати наказ ВСП «Шахтоуправління Дніпровське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» від 06 серпня 2018 року № 2542-к про звільнення з роботи в повному обсязі; поновити її на посаді гірника поверхні 2 розряду дільниці підготовки виробництва та матеріального складу. 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області 
від 22 листопада 2019 року у позові ОСОБА_1 відмовлено у зв`язку із пропуском строку на звернення з позовом до суду.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач не надала належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог. Крім того, районний суд зазначив, що позивач звернулась до суду з позовом про поновлення на роботі 01 квітня 2019 року, при цьому отримавши від відповідача всі необхідні при звільненні документи 06 серпня 2018 року, поважні причини пропуску строку не зазначила, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 08 квітня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області 
від 22 листопада 2019 року скасовано. У позові 
ОСОБА_1 відмовлено з інших правових підстав.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права, надав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам та дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог. Апеляційний суд погодився із висновками суду першої інстанції про те, що звільнення позивача відбулося з дотриманням вимог пункту 2 частини першої статті 40 КЗпП України. Разом з тим, на думку суду апеляційної інстанції, районний суд помилково відмовив у позові 
у зв`язку з пропуском строку позовної давності.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 22 липня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі  ОСОБА_1 просить скасувати рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області 
від 22 листопада 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 квітня 2020 року і ухвалити нове судове рішення про задоволення її позову, посилаючись на те, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 161/16397/16-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України), а також не дослідив належним чином зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої 
статті 389 ЦПК України).
Доводи касаційної скарги обґрунтовані тим, що при звільненні на підставі пункту 2 частини першої статті 40 КЗпП України відповідач не запропонував позивачу наявні вакантні посади для інвалідів, проте повідомив про наявність вакансій, які не підходять заявнику за станом здоров`я. Заявник вказує, що всі документи, які суди поклали в основу свого рішення, вона підписували у стані сильного душевного хвилювання, копії цих документів вона від відповідача не отримувала. Зазначає, що відповідно до висновку медико-соціальної експертної комісії їй рекомендовано продовжити працювати на займаній посаді, протипоказання стосуються лише праці під землею та в нічний час. Вважає, що суди не взяли до уваги те, що дискримінацію за ознакою інвалідності заборонено. Стверджує, що її не повідомляли про засідання профкому, яке відбулось 03 серпня 2018 року, а підстави для її звільнення, передбачені пунктом 2 частини першої статті 40 КЗпП України, відсутні.
Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу 
У відзиві на касаційну скаргу ПрАТ «ДТЕК «Павлоградвугілля» просить залишити касаційну скаргу  ОСОБА_1 без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції - без змін, посилаючись на її законність та обґрунтованість.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами 
ОСОБА_1 за переведенням з посади моториста вентиляційної установки другого розряду дільниці стаціонарного обладнання 
ВСП «Шахтоуправління «Дніпровське» ПрАТ «ДТЕК «Павлоградвугілля» 
з 03 серпня 2015 року працювала учнем гірника поверхні дільниці підготовки виробництва та матеріального складу ВСП «Шахтоуправління «Дніпровське» ПрАТ «ДТЕК «Павлоградвугілля».
30 вересня 2015 року ОСОБА_1 було переведено гірником поверхні другого розряду вказаної дільниці, що підтверджується копією трудової книжки НОМЕР_1 від 07 квітня 1993 року.
Відповідно до копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією 10 ААГ № 039884 від 30 липня 2015 року та індивідуальної програми реабілітації інваліда ОСОБА_1 первинно встановлено третю групу інвалідності за загальним захворюванням до 01 серпня 2016 року з рекомендацією по можливості виконувати підсобні види праці, працювати різноробочою, кур`єром, озеленювачем, прибиральницею, протипоказана робота на шкідливих та небезпечних дільницях, робота в нічний час.
Згідно з копією довідки МСЕК до акта огляду медико-соціальною експертною комісією 12 ААА № 070412 від 01 липня 2016 року ОСОБА_1 повторно встановлено третю групу інвалідності за загальним захворюванням до 01 серпня 2017 року та рекомендовано працювати підсобною робочою, кур`єром, озеленювачем, прибиральницею.
Копією довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією 
12 ААА № 725017 від 10 липня 2017 року ОСОБА_1 повторно встановлено третю групу інвалідності за загальним захворюванням 
до 01 серпня 2018 року з рекомендацією займатися легкою підсобною працею.
У відповідності до копії медичної довідки про проходження попереднього (періодичного) медичного огляду працівника № 139 від 04 жовтня 2017 року, зі строком дії по 04 жовтня 2018 року, ОСОБА_1 , яка працює гірником поверхні, є інвалідом третьої групи за загальним захворюванням та може працювати гірником поверхні.
Згідно з копією довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією 12 ААБ № 012524 від 06 липня 2018 року та індивідуальної програми реабілітації інваліда № 1001 від 06 липня 2018 року ОСОБА_1 повторно встановлено третю групу інвалідності за загальним захворюванням до 01 серпня 2019 року, з рекомендацією про можливість виконувати роботи на поверхні підсобної робочої, озеленювача, прибиральниці, заборонено роботи під землею та в нічний час.
Відповідно до копії листа непрацездатності КП «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Донецької обласної ради» від 06 липня 2018 року ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні з 11 червня 
2018 року по 05 липня 2018 року, визначено стати до роботи 06 липня 
2018 року.
06 серпня 2018 року директор ВСП «Шахтоуправлінн «Дніпровське» 
ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» на засіданні первинної профспілкової організації профспілки працівників вугільної промисловості 
(шахта ім. М. І. Сташкова) звернувся із поданням про надання згоди на розірвання трудового договору з ОСОБА_1 на підставі 
пункту 2 частини першої статті 40 КЗпП України (виявлено невідповідність працівника виконуваній роботі за станом здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи). Подання обґрунтовано тим, що у зв`язку із висновком медико-соціальної експертної комісії м. Дніпра № 012524 
від 06 липня 2018 року гірнику поверхні дільниці підготовки виробництва і матеріального складу ОСОБА_1 визначено обмеження працездатності за загальним захворюванням та рекомендована праця без підземних робіт, нічних змін та фізичних навантажень по 02 липня 2019 року. ОСОБА_1 відмовилась від вакантних робочих місць на поверхні по шахтоуправлінню та ПрАТ «ДТЕК «Павлоградвугілля» та вакансій інвалідів, а також від запропонованої роботи на поверхні ВСП «ШУ Дніпровське» та 
ПрАТ «ДТЕК «Павлоградвугілля» через погане самопочуття (особиста заява додається). 
Згідно копії заяви від 06 серпня 2018 року до первинної профспілкової організації профспілки працівників вугільної промисловості 
(шахта ім. М. І. Сташкова) ОСОБА_1 просила розглянути питання про її звільнення за станом здоров`я (пункт 2 частини першої статті 40 КЗпП України) на засіданні профспілкового комітету без її присутності. У заяві зазначено, що з вакансіями ВСП «Шахтоуправління «Дніпровське» та 
ПрАТ «ДТЕК «Павлоградвугілля» ОСОБА_1 ознайомлена. 
Від запропонованої роботи на поверхні відмовляється через поганий стан здоров`я.
З переліком вакантних посад та професій ПрАТ «ДТЕК «Павлоградвугілля» та вакансіями інвалідів станом на 01 серпня 2018 року ОСОБА_1 ознайомлена 06 серпня 2018 року під підпис.
06 серпня 2018 року ОСОБА_1 подала заяву на ім`я директора 
ВСП «Шахтоуправління «Дніпровське», в якій зазначила, що вона відмовляється від переведення на іншу роботу за запропонованими їй вакансіями ВСП «Шахтоуправління «Дніпровське» та ПрАТ «ДТЕК «Павлоградвугілля». У заяві вказано, що вона не заперечує проти її звільнення на підставі пункту 2 частини першої статті 40 КЗпП України внаслідок виявленої невідповідності виконуваної роботи за станом її здоров`я.
Згідно копії витягу з протоколу засідання президіуму первинної профспілкової організації профспілки працівників вугільної промисловості (шахта ім. М. І. Сташкова) 06 серпня 2018 року № 78 профспілковим комітетом на підставі подання адміністрації шахти надано згоду на розірвання трудового договору з гірником поверхні дільниці підготовки виробництва і матеріального складу ОСОБА_1 на підставі 
пункту 2 частини першої статті 40 КЗпП України (виявлена невідповідність працівника виконуваній роботі за станом здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи).
Наказом від 06 серпня 2018 року № 2542-к ОСОБА_1 звільнено з посади гірника другого розряду дільниці підготовки виробництва і матеріального складу у зв`язку з виявленою невідповідністю займаній посаді внаслідок стану здоров`я, що перешкоджає продовженню цієї роботи, на підставі пункту 2 частини першої статті 40 КЗпП України з 06 серпня 
2018 року, з виплатою вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку відповідно до статті 44 КЗпП України та одноразової допомоги згідно з пунктом 12.13 колективного договору ПрАТ «ДТЕК «Павлоградвугілля» за стаж роботи у вугільній промисловості у розмірі трьох середньомісячних заробітків. Копія наказу містить підписи ОСОБА_1 про те, що з наказом ознайомлена 06 серпня 2018 року, копію наказу отримала 06 серпня 2018 року.
Згідно з книгою обліку руху трудових книжок 06 серпня 2018 року ОСОБА_1 отримала свою трудову книжку, що підтверджується її підписом.
01 червня 2019 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу змінено на « ОСОБА_1 ».
Згідно з копією довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією 12 ААБ № 628010 від 06 червня 2019 року ОСОБА_1 повторно встановлено третю групу інвалідності за загальним захворюванням по 10 липня 2020 року, та визначено, що вона може працювати підсобним робітником.
Позиція Верховного Суду
Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Частиною другою статті 389 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Стаття 15 Цивільного кодексу України та частина перша статті 4 ЦПК України передбачають право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до частини першої, шостої статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку, зокрема, виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров`я, які перешкоджають продовженню цієї роботи, а так само в разі відмови у наданні допуску до державної таємниці або скасування допуску до державної таємниці, якщо виконання покладених на нього обов`язків вимагає доступу до державної таємниці.
Частина друга статті 40 КЗпП України передбачає, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.
При розгляді справ про звільнення за пунктом 2 частини першої 
статті 40 КЗпП України, суд може визнати правильним припинення трудового договору в тому разі, якщо встановить, що воно проведено на підставі фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров`я (стійкого зниження працездатності) працівник не може належно виконувати покладених на нього трудових обов`язків чи їх виконання протипоказано за станом здоров`я.
У частині першій статті 170 КЗпП України встановлено, що працівників, які потребують за станом здоров`я надання легшої роботи, власник або уповноважений ним орган повинен перевести, за їх згодою, на таку роботу у відповідності з медичним висновком тимчасово або без обмеження строку.
Відповідно до частини п`ятої статті 6 Закону України «Про охорону праці» працівника, який за станом здоров`я відповідно до медичного висновку потребує надання легшої роботи, роботодавець повинен перевести за згодою працівника на таку роботу на термін, зазначений у медичному висновку, і у разі потреби встановити скорочений робочий день та організувати проведення навчання працівника з набуття іншої професії відповідно до законодавства.
Невідповідність працівника займаній посаді або виконуваній роботі - це  документально підтверджена неможливість продовжувати виконання роботи працівником за умови, що така робота потребує певної кваліфікації чи стану здоров`я.
Згідно частини третьої статті 39 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» необхідність переведення потерпілого на іншу роботу, її тривалість та характер установлюються ЛКК або МСЕК.
Доказами невідповідності працівника займаній посаді чи виконуваній роботі через стан здоров`я можуть бути відповідні медичні висновки МСЕК, якими працівника визнано особою з інвалідністю і йому рекомендовано роботу іншу, ніж та, яку він виконує.
Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до статей 77, 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Частинами першою-другою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Вирішуючи спір, врахувавши вказані норми матеріального та процесуального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки позивач не надала належних та допустимих доказів на підтвердження того, що її звільнення із займаної посади (гірника поверхні) на підставі пункту 2 частини першої статті 40 КЗпП України відбулось з порушенням вимог трудового законодавства. Судом апеляційної інстанції було враховано, що неможливість позивача за станом здоров`я продовжувати роботу на займаній посаді була підтверджена довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією 
від 06 липня 2018 року, а позивач не надала згоду на переведення на іншу роботу та не заперечувала проти її звільнення на підставі пункту 2 частини першої статті 40 КЗпП України, що підтверджується її підписом на заяві 
від 06 серпня 2018 року. Позивач не довела, що зазначену заяву вона писала в стані сильного душевного хвилювання та не розуміла значення своїх дій. Також суд апеляційної інстанції взяв до уваги наявність згоди профспілкової організації на звільнення позивача із займаної посади на підставі 
пункту 2 частини першої статті 40 КЗпП України та відсутність доказів про те, що позивач не надавала згоду на розгляд профспілковим комітетом питання про її звільнення 06 серпня 2018 року без її присутності.
Безпідставним є посилання касаційної скарги на неврахування судом апеляційної інстанції висновків, викладених у постанові Верховного Суду 
від 05 грудня 2018 року у справі № 161/16397/16-ц, оскільки встановлені судами фактичні обставини у цій справі та у справі, яка переглядається, є різними.
Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність оскарженого судового рішення не впливають, а зводяться до незгоди заявника з ухваленим у справі судовим рішенням та необхідності переоцінки доказів у справі, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц, провадження № 14-446цс18).
Порушень порядку надання та отримання доказів у суді апеляційної інстанції не встановлено, оцінка доказів зроблена судом апеляційної інстанцій у відповідності з положеннями ЦПК України. 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення. 
Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування оскарженого судового рішення, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції - без змін.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 квітня 2020 рокузалишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                     Є. В. Синельников
 
                                                                                                                  С. Ф. Хопта
 
                                                                                                                  В. В. Шипович