Справа № 991/6896/20
Провадження № 11-сс/991/887/20
Слідчий суддя: ОСОБА_1 

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2020 року м. Київ
Апеляційна палата Вищого антикорупційного суду в складі колегії суддів:
головуючого судді – ОСОБА_2 ,
суддів – ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар судового засідання – ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 05 жовтня 2020 року про відмову у відкритті провадження за скаргою на рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків під час досудового розслідування в кримінальному провадженні № 42017000000003293 від 18 жовтня 2017 року,
за участю:
особи, яка подала апеляційну скаргу, – адвоката ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом обставини
17 серпня 2020 року адвокат ОСОБА_6 , діючи в інтересах ОСОБА_7 та ОСОБА_8 звернувся до Вищого антикорупційного суду зі скаргою, в якій просив:
-рішення першого заступника керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора (далі – САП) ОСОБА_9 , викладене у листі від 03 серпня 2020 року № 16/1/2-71812вих-20 на скаргу адвоката ОСОБА_6 від 27 липня 2020 року на недотримання розумних строків у кримінальному провадженні № 42017000000003293 від 18 жовтня 2017 року, – скасувати;
-зобов`язати уповноважену особу САП розглянути скаргу адвоката ОСОБА_6 від 27 липня 2020 року на недотримання розумних строків у кримінальному провадженні № 42017000000003293 від 18 жовтня 2017 року, за результатами розгляду якої встановити старшому прокурору групи прокурорів САП, яким здійснюється процесуальне керівництво під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42017000000003293 від 18 жовтня 2017 року, розумний строк для здійснення однієї з дій, що передбачені частиною 2 статті 283 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК України): 1) закрити кримінальне провадження; 2) звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; 3) звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ухвалою від 05 жовтня 2020 року відмовив у відкритті провадження за вказаною скаргою.
Мотивуюче таке рішення, слідчий суддя послався на те, що адвокатом ОСОБА_6 фактично оскаржується письмове повідомлення (лист) прокурора про відсутність правових підстав для розгляду скарги захисника, а не рішення (постанова) прокурора про відмову в задоволенні скарги, а тому подана його скарга не підпадає під випадок оскарження рішення прокурора, що передбачений п. 9-1 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 05 жовтня 2020 року адвокат ОСОБА_6 , діючи в інтересах ОСОБА_7 та ОСОБА_8 звернувся до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду з апеляційною скаргою, в якій ставить вимогу про скасування оскаржуваної ухвали та постановлення нової, якою матеріали за його скаргою направити до Вищого антикорупційного суду для розгляду в установленому порядку.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, сторона захисту посилається на те, що п. 9-1 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачає право захисника оскаржувати на досудовому провадженні рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків, а тому рішення першого заступника САП ОСОБА_9 , з посиланням на заборону ототожнення адвоката з його клієнтом, прийнято з порушенням кримінального процесуального закону, в тому числі із грубим порушенням права на захист. Окрім цього, зазначає, що кримінальне процесуальне законодавство України не вимагає, щоб кожне рішення, яке приймається у межах кримінального провадження, викладалося у формі постанови, а отже, висновки слідчого судді про обов`язковість винесення постанови за результатами розгляду скарги щодо недотримання розумних строків не відповідають нормам КПК України та суперечать практиці їх застосування. Таким чином, на думку адвоката ОСОБА_6 , оскаржуване судове рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що не відповідає завданням та загальним засадам кримінального провадження.

Позиції учасників судового провадження
У судовому засіданні адвокат ОСОБА_6 у повному обсязі підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, просив її задовольнити.
Інші учасники судового провадження у судове засідання не прибули, будучи повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги належним чином, однак відповідно до приписів ч. 4 ст. 405 КПК України їх неприбуття не перешкоджає проведенню розгляду.

Мотиви суду
Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, дослідивши матеріали, які надійшли від слідчого судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить до таких висновків.
Частина 1 статті 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
В офіційному тлумаченні ч. 2 ст. 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України, від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.
Відповідно до ст. 7 КПК України зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.
За змістом ст. 24 КПК України реалізація права на оскарження забезпечується в порядку, передбаченому цим Кодексом.
На стадії досудового розслідування кримінального провадження контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні здійснює слідчий суддя відповідно до його повноважень у порядку, передбаченому КПК України, що встановлено п. 18 ст. 3 цього Кодексу.
Частиною 1 статті 303 КПК України встановлено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування. При цьому, право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого судді, прокурора, керівника слідчого органу, слідчого є однією із найважливіших гарантій захисту громадянами своїх прав та свобод від їх порушення як з боку органів, що здійснюють розслідування та судовий контроль у кримінальному провадженні, так і з боку інших осіб, що беруть участь у ньому.
Зокрема, предметом оскарження згідно з п. 9-1 ч. 1 ст. 303 КПК України може бути рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування.
Нормою ч. 3 ст. 110 КПК України визначено, що рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КПК України, оскаржити прокурору вищого рівня недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування мають право підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи законні інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування. Частиною другою цієї статті встановлено, що прокурор вищого рівня зобов`язаний розглянути скаргу протягом трьох днів після її подання і в разі наявності підстав для її задоволення надати відповідному прокурору обов`язкові для виконання вказівки щодо строків вчинення певних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень. Особа, яка подала скаргу, невідкладно письмово повідомляється про результати її розгляду.
Зі системного аналізу зазначених вище норм вбачається, що кримінальний процесуальний закон передбачає обов`язкове винесення постанови прокурором за результатом розгляду скарги особи на недотримання розумних строків слідчим під час досудового розслідування, а отже у розумінні п. 9-1 ч. 1 ст. 303 КПК України під час досудового розслідування може бути оскаржено рішення прокурора, прийняте лише у формі постанови, про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування.
З матеріалів провадження за скаргою вбачається, що 27 серпня 2020 року адвокат ОСОБА_6 , діючи в інтересах ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , подав на адресу заступника Генерального прокурора – керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_10 скаргу в порядку ст. 308 КПК України на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42017000000003293 від 18 жовтня 2020 року.
Листом від 03 серпня 2020 року за № 16/1/2-71812вих-20 (Офіс Генерального прокурора) перший заступник керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_11 повідомив ОСОБА_6 про те, що його скаргу на недотримання розумних строків при проведенні досудового розслідування розглянуто. У листі, посилаючись на норми ч. 1 ст. 308, ч. 4 ст. 46 КПК України та на передбачену п. 16 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» заборону ототожнення адвоката з його клієнтом, прокурор зазначив, що підстав для розгляду скарги адвоката в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 308 КПК України, не вбачається.
З наведеного вище вбачається, що в даному випадку відсутнє рішення, прийняте у передбаченій КПК України формі, – постанова прокурора про відмову в задоволенні скарги, яка б могла бути оскаржена адвокатом підставі п. 9-1 ч. 1 ст. 303 КПК України.
Отже, слідчий суддя вірно встановив, що оскільки прокурором не було прийнято постанову про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42017000000003293 від 18 жовтня 2020 року, то і відсутній предмет оскарження до слідчого судді в порядку п. 9-1 ч. 1 ст. 303 КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.
Отже, слідчий суддя, встановивши, що скаргу було подано на рішення, яке відповідно до вимог КПК України не підлягає оскарженню, згідно з положеннями ст. 303 цього Кодексу, правомірно відмовив у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
При цьому, колегія суддів вважає, що відмова слідчого судді у відкритті провадження за скаргою у зв`язку із оскарженням рішення, оскарження якого не передбачене процесуальним законом, не є свідченням обмеження доступу до правосуддя. 
З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що ухвала слідчого судді про відмову у відкритті провадження постановлена відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
Згідно з ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.
Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , з урахуванням усіх викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 05 жовтня 2020 року – без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 

Головуючий суддя         ОСОБА_2 

Судді         ОСОБА_3 

ОСОБА_4