справа № 757/35696/15-ц
головуючий у суді І інстанції Підпалий В.В.
провадження № 22-ц/824/11205/2020
 
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД
 
ПОСТАНОВА
 
І М Е Н Е М          У К Р А Ї Н И
 
            13 жовтня 2020 року                                                                    м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Головуючого судді                       Писаної Т.О.,
Суддів                                              Приходька К.П., Журби С.О.
за участі секретаря судового засідання  Шебуєва Д.А.
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 13 березня 2020 року за заявою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Чернігівській області Бабенка В.М. про роз`яснення судового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,
В С Т А Н О В И В:
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2015 року позов ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей задоволено.
12 березня 2020 року головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Бабенко В.М. звернувся до суду в порядку ст. 271 ЦПК України із заявою, в якій просив роз`яснити порядок застосування вимог ст. 195 Сімейного кодексу України в редакції, що викладена в Сімейному кодексі України станом на 26 вересня 2015 року при нарахуванні заборгованості з аліментів у 2019-2020 роках з доходів отриманих боржником від підприємницької діяльності, який перебуває на спрощеній системі оподаткування з виконання виконавчого листа по справі № 757/35696/15-ц виданого 14 грудня 2015 року Печерським районним судом.
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 13 березня 2020 року в задоволенні заяви головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Чернігівській області Бабенка В.М. про роз`яснення судового рішення від 12 березня 2020 року відмовлено.
Не погодившись з ухвалою суду, 14 липня 2020 року позивач  ОСОБА_1 звернулась до суду із апеляційною скаргою, в якій просила скасувати ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 13 березня 2020 рокута ухвалити нове судове рішення, яким заяву головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Чернігівській області Бабенка В.М. про роз`яснення судового рішення задовольнити.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що виконавець здійснює розрахунок аліментів виходячи з показників середньої заробітної плати в м. Києві, проте позивач просила розрахувати аліменти від суми отриманого доходу боржника. Вказувала на те, що наявне неоднозначне трактування порядку виконання ухваленого рішення суду від 30 жовтня 2015 року.
Зазначила, що державний виконавець не має змоги самостійно розібратись, яку редакцію норми ст.195 СК України (редакцію станом на 26 вересня 2015 року чи в редакції Закону №2037-VIII від 17 травня 2017 року) він має використовувати при розрахунку суми аліментів за рішенням суду у справі №757/35696/15-ц.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
У судовому засіданні ОСОБА_1  та її представник - ОСОБА_3 підтримали апеляційну скаргу.
 Представник відповідача ОСОБА_4 заперечувала проти скарги і просила її відхилити.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що підстави для її зміни чи скасування відсутні.
Відмовляючи у задоволенні заяви про роз`яснення судового рішення суд першої інстанції виходив із того, що судове рішення є зрозумілим і таким, що не припускає різного тлумачення.
Колегія суддів погодилась з таким висновком суду виходячи з наступного.
За змістом ч. 1 ст. 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.
Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання (ч. 2 ст. 271 ЦПК України).
Зі змісту зазначеної статті вбачається, що незрозумілим є рішення суду, в якому припускається декілька варіантів тлумачення. Таким чином, приводом для роз`яснення рішення суду є утруднення чи неможливість його виконання.
Роз`яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз`яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до виконання.
Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.
Враховуючи викладене, колегія суддів погодилася з тим, що рішення суду є чітким за змістом, зрозумілим, оскільки не містить жодних положень, стосовно яких можуть виникнути суперечності щодо його розуміння, в мотивувальній частині рішення викладені норми законодавчих актів, на підставі яких суд дійшов таких висновків по цивільній справі, дане рішення не допускає подвійного тлумачення, а тому підстав для його роз`яснення у суду не було.
Відповідно до ст. 31 Закону України "Про виконавче провадження" аналогічно  виконавець або сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз`яснення відповідного рішення, у разі якщо викладена у виконавчому документі резолютивна частина рішення є незрозумілою. У разі якщо зміст виконавчого документа незрозумілий, виконавець або сторони виконавчого провадження мають право звернутися до органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, із заявою про роз`яснення його змісту.
Заявник державний виконавець звертаючись до суду із відповідною заявою просив суд роз`яснити порядок виконання рішення з урахуванням норм матеріального та процесуального права, а саме стосовно застосування ст. 195 СК України, яка на час постановлення рішення діяла в одній редакції, а на час виконання рішення набула чинності нова редакція статті.
Разом з тим, положеннями ч. 1 ст. 271 ЦПК України, так само як і положеннями ст. 31 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено роз`яснення змісту рішення, або резолютивної частини рішення, а не визначення порядку виконання цього рішення.
Із тексту рішення також не вбачається, що предметом судового розгляду було встановлення обставин із застосуванням положень ст. 195 СК України. 
Отже, оскільки ухвалу постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її скасування.
Враховуючи наведені обставини та вимоги ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апелянта цих висновків не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила.
Відповідно до п. 21 ч. 1 ст. 353 ЦПК України ухвала суду першої інстанції про відмову у роз`ясненні судового рішення може бути оскаржена окремо від рішення суду в апеляційному порядку та не може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 389 цього кодексу.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 13 березня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає.
Повний текст постанови складено 15 жовтня 2020 року.
 
Головуючий	Т.О. Писана	
Судді	           К.П. Приходько	
	 С.О. Журба