Ухвала
Іменем України 
29 жовтня 2020 року
м. Київ
справа № 559/1471/16-к
провадження № 51-5256 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                       ОСОБА_1 ,
суддів                                    ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Млинівського районного суду Рівненської області від 11 листопада 2019 року та ухвалу Рівненського апеляційного суду від 04 серпня 2020 року,
установив:
Як убачається зі змісту касаційної скарги, вироком Млинівського районного суду Рівненської області від 11 листопада 2019 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 2 ст. 389 КК України, та призначено покарання: 
за ч. 2 ст. 156 КК України (в редакції Закону України № 600-VI від 25 вересня 2008 року) у виді позбавлення волі на строк 6 років з відбуттям міри покарання в кримінально-виконавчій установі, без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю;
за ч. 2 ст. 389 КК України (в редакції Закону України № 4025-VI від 15 листопада 2011 року) у виді обмеження волі на строк 2 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з відбуттям міри покарання в кримінально-виконавчій установі, без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України з урахуванням вимог ч. 1 ст. 72 КК України       ОСОБА_4 повністю приєднано невідбуте покарання за вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 22 лютого 2016 року у виді 9 днів позбавлення волі, і остаточно вважати ОСОБА_4 засудженим до позбавлення волі на строк 6 років 9 днів з відбуттям міри покарання в кримінально-виконавчій установі, без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII) зараховано ОСОБА_4 в строк відбування покарання термін попереднього ув`язнення з             15 квітня 2016 року по 08 вересня 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 04 серпня 2020 року апеляційну скаргу представників потерпілої ОСОБА_5 – ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишено без задоволення, а вирок Млинівського районного суду Рівненської області від           11 листопада 2019 року – без зміни.
У касаційній скарзі засуджений ставить питання про перевірку зазначених судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу подано без додержання положень пунктів 1, 4, 5 ч. 2, ч. 5 зазначеної статті.
Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначається найменування суду касаційної інстанції. ОСОБА_4 адресує касаційну скаргу до Верховного Суду України Кримінальному касаційному суду, в той час як судом касаційної інстанції є Касаційний кримінальний суд Верховного Суду.
Згідно з пунктами 4, 5 частини 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції. 
Покликаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, і які, на її думку, були допущені судом при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Проте всупереч законодавчим приписам у поданій касаційній скарзі не міститься обґрунтування заявлених вимог з урахуванням положень ч. 1 ст. 433 КПК України, яка визначає межі перегляду судом касаційної інстанції.
У касаційній скарзі ОСОБА_4 зазначає, що апеляційний суд допустив істотне порушення вимог КПК України, разом з тим не наводить конкретних порушень норм матеріального або процесуального права, які відповідно до ст. 438 КПК України можуть бути підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді кримінального провадження в суді касаційної інстанції.
Відповідно до положень ст. 436 КПК України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу – без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.
У прохальній частині касаційної скарги засуджений просить скасувати оскаржувані вирок та ухвалу і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції, що суперечить нормам статті 436 КПК України та позбавляє суд касаційної інстанції можливості вирішити питання про відкриття касаційного провадження.
Таким чином, прохальна частина касаційної скарги викладена без урахування вимог ст. 436 КПК України, яка визначає повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
У порушення положень ч. 5 ст. 427 КПК України до касаційної скарги не додано копій всіх судових рішень, які оскаржуються. ОСОБА_4 додав до скарги копію вироку Млинівського районного суду Рівненської області від 11 листопада 2019 року, проте не надав копії ухвали Рівненського апеляційного суду від 04 серпня 2020 року, яку він оскаржує, при цьому вказав у касаційній скарзі, що вона йому не надходила.
Вказані обставини перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що  касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги та встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Колегія суддів роз`яснює, що усунення недоліків зазначеної скарги слід здійснити шляхом внесення нової касаційної скарги з урахуванням вимог цієї ухвали та з дотриманням положень ст. 427 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Млинівського районного суду Рівненської області від 11 листопада 2019 року та ухвалу Рівненського апеляційного суду від 04 серпня 2020 року залишити без руху і надати строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів із дня отримання копії ухвали.
У разі неусунення зазначених в ухвалі недоліків в установлений строк скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                 ОСОБА_2                           ОСОБА_3