Ухвала
 
13 листопада 2020 року
м. Київ
 
справа № 755/17686/14 
провадження № 61-15765ск20
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Черняк Ю. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 28 травня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 24 вересня 2020 року у справі за заявою Товариства з  обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс», заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство Банк «Траст», ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , про заміну сторони виконавчого провадження, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
У вересні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження.
 
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 28 травня 2020 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 24 вересня 2020 року, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит-Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження задоволено. 
 
Замінено сторону у виконавчому провадженні з Публічного акціонерного товариства Банк «ТРАСТ» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» щодо примусового виконання виконавчого листа №755/17686/14, виданого Дніпровським районним судом міста Києва 10 липня 2015 року, про стягнення солідарно із ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Банк «Траст» боргу в розмірі 364 147,15 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 27 травня 2014 року становить 4 246 247, 09 гривень, в частині боржника ОСОБА_2 та в частині боржника ОСОБА_1 . 
 
26 жовтня 2020 року  ОСОБА_1 звернулася доВерховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 28 травня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 24 вересня 2020 року, з пропуском строку на касаційне оскарження, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення. 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року              № 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
 
Як убачається з поштового конверту, касаційну скаргу здано на пошту 26 жовтня 2020 року, тобто з пропущенням строку на касаційне оскарження, встановленого статтею 390 ЦПК України.
 
Згідно із частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнано неповажними.
 
Заявник протягом десяти днів з дня отримання ухвали про залишення касаційної скарги без руху має право звернутись до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку та наданням відповідних доказів.
 
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 
 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
 
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
 
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті  389  цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
 
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
 
Заявник узагальнено посилається на порушення судом першої та апеляційної інстанції норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження. 
 
Враховуючи наведене касаційна скарга  ОСОБА_1 не відповідає зазначеним вище вимогам закону, що унеможливлює відкриття касаційного провадження. 
 
Згідно із частиною другою статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, 

УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 28 травня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 24 вересня 2020 року залишити без руху.
 
Надати для усунення зазначених вище недоліків касаційної скарги строк до 14 грудня 2020 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали. 
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.
 
Якщо заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, з наданням відповідних доказів, не буде подано особою у зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                             Ю. В. Черняк