Номер провадження: 33/813/1183/20
Номер справи місцевого суду: 522/15176/20 
Головуючий у першій інстанції Кічмаренко С. М. 
Доповідач Котелевський Р. І.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.11.2020 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: 
головуючого судді – Котелевського Р.І. 
за участю: 
секретаря судового засідання – Стоянової Л.І.
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 
захисника – Любчика О.М.
потерпілої – ОСОБА_2 
представника потерпілого – адвоката Хажинського Р.М.
розглянувши апеляційну скаргу захисника Любчика О.М. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 11.09.2020 року,-

встановив:

оскарженою постановою судді районного суду,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 (триста сорок) грн. та стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 20 коп. 
Згідно постанови судді районного суду, 15 червня 2020 року, о 09 год. 17 хв., ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Toyota Rav 4», номерний знак НОМЕР_1 , по вул.Єврейській,19 у м. Одесі, перед початком руху та зміні його напрямку не переконалась у безпеці руху та не увімкнула покажчик повороту в результаті чого трапилось зіткнення з автомобілем «Toyota Corolla», номерний знак НОМЕР_2 , чим порушила п.п.10.1, 9.2б Правил дорожнього руху України. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а ОСОБА_1 тілесні ушкодження.
Не погоджуючись з оскаржуваною постановою захисник Любчик О.М. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та закрити провадження по справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Захисник посилається на те, що суддя районного суду неповно з`ясував обставини, які мають значення для справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, що потягло за собою необґрунтоване рішення про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Заслухавши пояснення захисника Любчика О.М. та ОСОБА_1 , які підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити; потерпілу ОСОБА_2 та її представника адвоката Хажинського Р.М., які заперечували проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали адміністративної справи; перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи; провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.
Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм  процесуального права.
Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно з вимогами ч.1 ст.8 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.
Згідно з вимогами ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. 
Приймаючи рішення про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суддя районного суду пославшись, як на докази доведеності вини, на протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №083651 від 28.08.2020 року, план-схему місця ДТП від 15.06.2020 року, протокол огляду місця дорожньо-транспортної події від 15.06.2020 року та прийшов до висновку про те, що під час керування транспортним засобом ОСОБА_1 порушила вимоги п.п.10.1 та 9.2б ПДР України, та визнав її винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Разом з цим, за результатами апеляційного розгляду судом встановлені обставини, які вказують на необґрунтованість висновку судді районного суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Так, у судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 пояснила, що 15.06.2020 року, близько 09:00 год., вона керувала автомобілем «Toyota Rav 4», державний реєстраційний номер  НОМЕР_1 , по вул. Єврейський в м. Одесі, від вул. Пушкінська, в напрямку вул. Рішельєвська, при цьому рухалася у своїй смузі руху. В зв`язку з тим, що їй необхідно було припарковати свій автомобіль на паркувальному місці, яке знаходилось перпендикулярно проїжджій частині вул. Єврейська, вона зупинила свій транспортний засіб для того, щоб впевнитись, що в попутному та протилежному напрямку руху відсутні перешкоди для здійснення маневру ліворуч. Впевнившись, що перешкод немає, ОСОБА_1 виїхала лівою передньою частиною автомобіля на смугу зустрічного руху, для того, щоб в подальшому заднім ходом заїхати на паркувальне місце. Виїхавши на зустрічну смугу руху ОСОБА_1 зупинила свій автомобіль щоб впевнитись про відсутність перешкод перед початком руху заднім ходом на паркувальне місце. При цьому, безпосередньо в момент зупинки та перед зіткненням, ОСОБА_1 побачила, що по смузі зустрічного руху заднім ходом зі сторони вул. Пушкінська в напрямку вул. Рішельєвська рухається автомобіль «Toyota Corolla», який не зменшуючи швидкості руху в`їхав в передню частину її автомобіля. Крім того, ОСОБА_1 зазначила, що коли вона рухалася по вул. Єврейській до свого паркувального місця, вона бачила, що автомобіль «Toyota Corolla» стояв в смузі зустрічного руху в нерухомому стані, неподалік від перехрестя вулиць Єврейська та Пушкінська, передньою частиною в сторону вул. Пушкінська. 
Допитана в судовому засіданні апеляційного суду другий учасник ДТП - ОСОБА_2 , не заперечуючи протиправності своїх дій, стверджувала що передумовою скоєння ДТП, також були і протиправні дії ОСОБА_1 , яка також порушила вимоги ПДР України, оскільки здійснюючи маневр паркування, не ввімкнула лівий покажчик повороту. При цьому, ОСОБА_2 зазначила, що 15.06.2020 року, близько 09:00 год., неподалік від перехрестя вулиць Єврейська та Пушкінська в м. Одесі, знаходячись в смузі свого руху в напрямку вул. Пушкінська, вона зупинилась на своєму автомобілі «Toyota Corolla», державний реєстраційний номер  НОМЕР_2 , оскільки шукала місце для парковки. Побачивши, що позаду неї є вільне місце, вона почала рух заднім ходом по смузі свого руху в напрямку вул. Рішельєвська, при цьому її огляду нічого не заважало, оскільки вона дивилась у дзеркала заднього огляду, та окрім того її автомобіль обладнаний камерою заднього руху. Також ОСОБА_2 зазначила, що перед початком руху заднім ходом вона впевнилась, що перешкод немає, а її руху нічого не заважало, та пересувалася в такий спосіб до місця де мала намір припарковати свій автомобіль. Рухаючись заднім ходом вона не побачила автомобіль «Toyota Rav 4», який здійснював паркування, а побачила його безпосередньо в момент зіткнення. Стверджувала, що оскільки все відбулось занадто швидко, вона не мала технічної можливості зупинитись з метою уникнення ДТП. 
Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, мотивуючи рішення про доведеність вини ОСОБА_1 суддя районного суду послався на: протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №083651 від 28.08.2020 року; план-схему місця ДТП від 15.06.2020 року; протокол огляду місця дорожньо-транспортної події від 15.06.2020 року.
Разом з цим, суддя районного суду, з урахуванням позиції особи, яка притягається до адміністративної відповідальності щодо заперечення обставин, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не вжив заходів щодо виклику та допиту ОСОБА_1 в судовому засіданні, задля підтвердження або спростування її доводів та встановлення об`єктивних обставин справи, а лише формально взяв до уваги письмові пояснення останньої, які вона надала під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Тобто, суддя районного суду безпосередньо не перевірив пояснення ОСОБА_1 та обмежився констатуванням того, що остання провину в скоєні ДТП не визнала, а також не допитав під час судового розгляду другого учасника ДТП -  ОСОБА_2 .
З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що суддею районного суду не були перевірені пояснення ОСОБА_1 та  ОСОБА_2 під час судового розгляду в сукупності з іншими доказами, що суперечить принципу безпосередності.
Апеляційним судом за клопотанням адвоката Хажинського Р.М. досліджено відеозапис, на якому зафіксована подія ДТП, який містяться на CD-R диску «ДТП 15.06.2020 р. а/м «Toyota Rav 4» держномер НОМЕР_1 , а/м «Toyota Corolla» держномер НОМЕР_2 ». 
З відеозапису чітко та беззаперечно вбачається, що транспортний засіб «Toyota Rav 4», чорного кольорупід керуванням ОСОБА_1 здійснює маневр ліворуч з виїздом на смугу зустрічного руху по відношенню до місця з якого він почав свій рух, після чого автомобіль зупинився, а через невеликий проміжок часу в ліву передню частину транспортного засобу «Toyota Rav 4», рухаючись заднім ходом, в`їхав транспортний засіб «Toyota Corolla» червоного кольору під керуванням ОСОБА_2 . В момент ДТП, транспортний засіб «Toyota Corolla» під керуванням ОСОБА_2 рухався заднім ходом по смузі на якій вже зупинився автомобіль «Toyota Rav 4» під керуванням ОСОБА_1 .
Оцінюючи досліджений відеозапис події, з урахуванням сукупності інших досліджених судом доказів, зокрема пояснень ОСОБА_1 , наданих безпосередньо в суді апеляційної інстанції, а також її письмових пояснень, долучених до матеріалів адміністративної справи, пояснень другого учасника ДТП ОСОБА_2 , адвокатів Любчика О.М. та Хажинського Р.М., протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №083651 від 28.08.2020 року, плану-схеми місця ДТП від 15.06.2020 року, протоколу огляду місця дорожньо-транспортної події від 15.06.2020 року, апеляційний суд констатує, що районний суд безпідставно прийшов до висновку, що ОСОБА_1 порушила вимоги п.10.1 Правил дорожнього руху, а саме про те, що перед початком руху, або перестроюванням, чи зміною напрямку руху ОСОБА_1 не переконалася, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. 
До таких висновків апеляційний суд приходить з огляду на те, що з відеозапису чітко видно, як транспортний засіб «Toyota Corolla» під керуванням ОСОБА_2 проїхав в зустрічному напрямку по відношенню до транспортного засобу «Toyota Rav 4» під керуванням  ОСОБА_1  (час запису 09 год. 17 хв. 06 сек.), після чого  ОСОБА_1  почала здійснювати маневр ліворуч з виїздом на зустрічну смугу, по якій транспортний засіб  ОСОБА_2  вже проїхав(час запису 09 год. 17 хв. 14 сек.), та після зупинки транспортного засобу «Toyota Rav 4» на зустрічній смузі, в його ліву передню частину заднім ходом по цій же смузі в`їхав транспортний засіб «Toyota Corolla» (час запису 09 год. 17 хв. 18 сек.).
Враховуючи наведене апеляційний суд констатує, що ОСОБА_1 перед початком маневру ліворуч надала перевагу в русі ОСОБА_2 , після чого почала здійснювати маневр ліворуч. При цьому ОСОБА_2 , не впевнившись у відсутності перешкод почала рух заднім ходом та здійснила зіткнення з транспортним засобом ОСОБА_1 .
Апеляційний суд враховує те, що відповідно до п. 1.4 ПДР України кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Таким чином, кожний учасник дорожнього руху має дотримуватися Правил дорожнього руху і може розраховувати на дотримання цих Правил будь-якою іншою особою, яка бере участь у русі.
З огляду на викладені обставини апеляційний суд приходить до висновку, що своїми діями ОСОБА_1 не порушила вимоги п.10.1 Правил дорожнього руху, а висновки з цього приводу суду першої інстанції є невірними.
Крім того, апеляційний суд погоджується з висновком районного суду з приводу порушення ОСОБА_1 вимог п.9.2б Правил дорожнього руху, оскільки остання дійсно не подала сигнал світловим покажчиком повороту перед маневром ліворуч.
Разом з цим, суд вважає, що в дорожньо-транспортній пригоді, з урахуванням конкретних обставин справи та досліджених судом доказів, недотримання  ОСОБА_1 вимог п.9.2б Правил дорожнього руху не знаходиться в прямому причинному зв`язку із настанням ДТП, з огляду на те, що в даній справі, за обставин встановлених судом, в прямому причинному зв`язку із настанням ДТП є саме дії та бездіяльність ОСОБА_2 , яка перед початком руху заднім ходом не впевнилась у відсутності перешкод та як вбачається з відеозапису, рухаючись заднім ходом, навіть не намагаючись загальмувати або зупинити свій автомобіль, здійснила зіткнення з автомобілем ОСОБА_1 , який не здійснював рух (час запису 09 год. 17 хв. 18 сек.).
При цьому, апеляційний суд враховує той факт, що в судовому засіданні ОСОБА_2 надала пояснення, що взагалі не бачила транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 до моменту зіткнення автомобілів, а тому факт неподання ОСОБА_1 світловим покажчиком повороту перед маневром ліворуч жодним чином не впливає на причинний зв`язок з настанням ДТП, оскільки зіткнення автомобілів відбулося вже після здійснення ОСОБА_1 маневру, в тому час коли її автомобіль був нерухомим.
Враховуючи викладене апеляційний суд визнає безпідставними доводи ОСОБА_2 та її адвоката Хажинського Р.М. з приводу того, що ДТП сталося внаслідок порушення ОСОБА_1 вимог п.9.2б Правил дорожнього руху. 
Апеляційний суд також не приймає до уваги висновок експерта №20-3891/3944 від 05.08.2020 року в частині висновку щодо наявності причинного зв`язку між порушенням ОСОБА_1 п.10.1 ПДР та подією ДТП, з огляду на те, що висновок експерта має оцінюватися в сукупності з іншими доказами по справі. 
На думку апеляційного суду, в даному випадку, підлягає дослідженню питання наявності чи відсутності в діях ОСОБА_1 обов`язкового елементу об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, - причинного зв`язку між діями обох учасників дорожнього руху щодо недотримання правил безпеки дорожнього руху, якщо такі мали місце, та наслідків ДТП – отримання транспортними засобами механічних пошкоджень.
Апеляційний суд звертає увагу, що це питання вже висвітлювалося Верховним Судом при перегляді судових рішень. Зокрема, у постанові Верховного Суду від 20.11.2014 (справа №5-18кс14) зазначено, що у випадку виникнення дорожньо-транспортної пригоди за участю декількох водіїв наявність чи відсутність в їхніх діях складу злочину, передбаченого відповідними частинами ст.286 КК України, потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, тобто з`ясування ступені участі (внеску) кожного з них у спричиненні злочинного наслідку.
На таку особливість у правозастосуванні орієнтує і Пленум ВС у постанові «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 №14. У п.7 цієї Постанови роз`яснено, що у випадках, коли передбачені ст.286 КК України суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома або більше водіями транспортних засобів, суди повинні з`ясовувати характер порушень, які допустив кожен із них, а також, чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків. При цьому треба мати на увазі, що за певних умов виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, котра керувала транспортним засобом.
Як убачається з оскаржуваної постанови, районний суд констатував у діях ОСОБА_1 порушення вимог п.п.10.1 та 9.2 ПДР, визнавши, що її дії перебувають у причинному зв`язку з суспільно небезпечними наслідками, що визнається апеляційним судом помилковим, оскільки районний суд не надав належної юридичної оцінки діям водія ОСОБА_2 .
В даному випадку районним судом не враховані положення п.1.4 ПДР, згідно з якими кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що інші учасники виконують ці правила. 
Отже, ОСОБА_1 , виконуючи маневр, була вправі розраховувати, що водій автомобіля «Toyota Corolla»  ОСОБА_2 виконає вимоги ПДР і не буде здійснювати рух заднім ходом не впевнившись у відсутності перешкод, що вона не зробила, а тому на думку апеляційного суду саме дії водія ОСОБА_2 , пов`язані з порушенням ПДР, перебувають у причинному зв`язку з настанням ДТП. 
Крім того, факт порушення ОСОБА_2 правил дорожнього руху також підтверджується тим, що за фактом події ДТП, яка мала місце 15 червня 2020 року, о 09 год. 17 хв., за викладених в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , між автомобілем «Toyota Rav 4», номерний знак  НОМЕР_1  під керуванням  ОСОБА_1  та автомобілем «Toyota Corolla», номерний знак  НОМЕР_2  під керуванням  ОСОБА_2 , по вул.Єврейській,19 у м. Одесі,в результаті якої ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження, водію ОСОБА_2 14.08.2020 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України (а.п.52-55). 
Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Таким чином, досліджені апеляційним судом докази, зокрема: пояснення ОСОБА_1 , надані нею безпосередньо в суді апеляційної інстанції, а також її письмові пояснення, долучені до матеріалів адміністративної справи, пояснення другого учасника ДТП ОСОБА_2 , адвокатів Любчика О.М. та Хажинського Р.М.; протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №083651 від 28.08.2020 року; план-схема місця ДТП від 15.06.2020 року; протокол огляду місця дорожньо-транспортної події від 15.06.2020 року; відеозапис, на якому зафіксована подія ДТП, який містяться на CD-R диску «ДТП 15.06.2020 р. а/м Toyota НОМЕР_1 , а/м Toyota НОМЕР_2 », вказують на відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
З урахуванням встановлених апеляційним судом обставини, оскаржувана постанова у відповідності до положень п.2 ч.8 ст.294 КУпАП підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд, -
  
постановив:

Апеляційну скаргу захисника Любчика О.М. в інтересах ОСОБА_1 – задовольнити.
Постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 11.09.2020 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП – скасувати, а провадження по справі про адміністративне правопорушення – закрити, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя
Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський