ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020 року 
м. Київ
справа №812/1326/17
адміністративне провадження №К/9901/29150/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Юрченко В.П.,
суддів: Васильєвої І.А.,  Хохуляка В.В., 
розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 23.01.2018 року (головуючий суддя Василенко Л.А., судді: Гайдар А.В., Ястребова Л.В.)  у справі №812/1326/17 за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення, 
ВСТАНОВИВ:
Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (надалі - позивач, підприємець, платник податків) звернулася до Луганського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДФС у Луганській області (надалі - відповідач, податковий орган, контролюючий орган), в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення від 22.08.2017 року №0002024001.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що нею не було допущено порушень правил торгівлі тютюнових виробів і штрафні санкції неправильно застосовано, оскільки вона не порушувала Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а  реалізацію тютюнових виробів здійснила продавець без її дозволу.
Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 27.11.2017 року адміністративний позов задоволено повністю, визнано протиправним та скасовано рішення від 22.08.2017 року №0002024001.
Рішення суду першої інстанції вмотивовано тим, що постановою Попаснянського районного суду Луганської області від 12.09.2017 року по справі №423/2219/17 адміністративну справу стосовно позивача за частиною першою статті 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого цією статтею. Даним судовим рішенням встановлено не підтвердження факту реалізації або здійснення господарської діяльності, зокрема, реалізації тютюнових виробів саме позивачем. 
Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав до суду апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 23.01.2018 року апеляційну скаргу задоволено, постанову Луганського окружного адміністративного суду від 27.11.2017 року скасовано. У задоволенні позову відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної  інстанції виходив із того, що постановою суду у справі про адміністративне правопорушення не спростовано факт здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 »    без одержання ліцензії, який зафіксований в протоколі про    адміністративне правопорушення від 29.07.2017 року №376, а навпаки підтверджений.
Не погодившись із рішенням суду апеляційної інстанції, позивач звернувся з касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 23.01.2018 року та залишити без змін  постанову Луганського окружного адміністративного суду від 27.11.2017 року.
В обґрунтування вимог касаційної скарги позивач посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права. Позивач вказує на невідповідність висновків суду апеляційної інстанції фактичним обставинам справи, які полягають у тому, що безпосередньо позивачем не здійснювалась реалізація тютюну без наявності ліцензії. Зазначає, що постановою суду у справі про адміністративне правопорушення адміністративну справу стосовно позивача за частиною першою статті 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого цією статтею. Вважає, що наведеним судовим рішенням встановлено не підтвердження факту реалізації або здійснення господарської діяльності, зокрема, реалізації тютюнових виробів саме позивачем. 
Відповідачем 16.04.2018 року подано заперечення на касаційну скаргу, в яких відповідач просить залишити без задоволення касаційну скаргу позивача та без змін судове рішення апеляційної інстанції з підстав його обґрунтованості та законності.
Верховний Суд, переглянувши рішення апеляційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з таких підстав.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що 15.01.2017 року між позивачем та працівником укладено трудовий договір, за умовами якого працівник зобов`язаний виконувати продаж продовольчих, промислових та алкогольних виробів.
29.07.2017 року старшим оперуповноваженим з ОВС сектору УОЗ на окремих територіях зон АТО ГУ ДФС у Луганській області складено протокол про адміністративне правопорушення №376 відносно продавця позивача за здійснення реалізації тютюнових виробів без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, а саме - продаж пачки цигарок «Rothmans» за ціною 24,15 грн. за одну пачку, чим порушено вимоги статті 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», відповідальність за яке встановлена частиною першою статті 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
На підставі зазначеного протоколу 22.08.2017 року контролюючий орган прийняв рішення від 22.08.2017 року №0002024001, яким за порушення  вимог статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів»  на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та статті 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»  застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 17 000 грн. 
Постановою Попаснянського районного суду Луганської області від 12.09.2017 року у справі №423/2219/17 закрито провадження в адміністративній справі стосовно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки будь-які підтвердження або докази щодо факту реалізації саме нею тютюнових виробів.
Зазначена постанова не оскаржена в апеляційному порядку та згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень набрала законної сили 25.09.2017 року.
Спірним у даній справі є правомірність прийняття контролюючим органом рішення у зв`язку з  продажем тютюнових виробів без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності.
Частиною 14 статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 року №481/95-ВР (далі -  Закон №481/95-ВР) встановлено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.
За приписами абзацу 5 статті 17 Закону №481/95-ВР до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом) - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 грн.
За змістом статті 1 Закону №481/95-ВР  роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання громадського харчування.
Ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.
Як зазначалося раніше, факт здійснення продажу тютюнових виробів продавцем 29.07.2017 року у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який належить на праві власності позивачу і в якому остання здійснює підприємницьку діяльність як  фізична особа-підприємець підтверджений матеріалами справи, зокрема, протоколом про  адміністративне правопорушення від 29.07.2017 року №376 від 29.07.2017 року та поясненнями продавця, позивача і покупця.
Верховний Суд не приймає посилання скаржника на те, що спірне рішення підлягає скасуванню, оскільки продавець здійснювала продаж тютюну без відома позивача, з огляду на наступне. 
Як зазначалось раніше, протоколом про  адміністративне правопорушення від 29.07.2017 року №376 встановлено та зафіксовано факт реалізації тютюнових виробів - цигарок у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1».
Відповідно до пункту 5 Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону №481/95-ВР, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 року №790 підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є, зокрема, матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб`єктами господарювання вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.
Працівники оперативного забезпечення на окремих територіях зон проведення антитерористичної операції  Головного управління ДФС у Луганській області є уповноваженими посадовими особами органів доходів та зборів і відповідно до частини першої статті 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення мають право  складати протокол про адміністративне правопорушення, зокрема за порушення, передбачене статтею 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
За змістом абзацу 5 статті 17 Закону №481/95-ВР саме до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів, зокрема,  у разі роздрібної торгівлі тютюновими виробами без наявності ліцензій. 
Отже, наведеною нормою передбачена відповідальність саме суб`єктів господарювання та законодавець не ставить в залежність від обізнаності суб`єкта господарювання про допущене правопорушення. 
Таким чином, спірне рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій відповідачем правомірно прийнято на підставі обставин, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення. 
Верховний Суд не погоджується з доводами скаржника, що постановою  в справі про адміністративне правопорушення встановлено непідтвердження факту реалізації тютюнових виробів з огляду на наступне.
Відповідно до частини шостої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України  вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Аналогічна норма була закріплена в частині четвертій статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України  (редакція діяла до 15.12.2017 року).
В постанові у справі про адміністративне правопорушення встановлено, що  в протоколі про адміністративне правопорушення дії продавця помилково кваліфіковані за частиною першою статті 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки вона не є суб`єктом господарювання і її не може бути притягнуто до адміністративної  відповідальності за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди). 
Водночас суд зазначив, що дії продавця повинні бути кваліфіковані за частиною першою статті 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яка передбачає відповідальність за роздрібну або оптову, включаючи імпорт або експорт, торгівлю спиртом етиловим, коньячним або плодовим або роздрібна торгівля алкогольними напоями чи тютюновими виробами без наявності ліцензії або без марок акцизного збору чи з підробленими марками цього збору.
З наведеного вбачається, що суд закрив провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно продавця у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме, що вона не є суб`єктом господарювання. Тобто, не суб`єкт господарювання не може нести відповідальність за правопорушення, наведеною нормою.
Суд апеляційної інстанції правильно зазначив, що, зазначеною постановою суду у справі про адміністративне правопорушення не спростовано факт здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » без одержання ліцензії, який зафіксований в протоколі про адміністративне правопорушення №376 від 29.07.2017 року, а навпаки підтверджений. Факт відсутності ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі 29.07.2017 року позивач не заперечує. Ліцензію на право здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами позивачем отримано на період з 07.08.2017 року до 07.08.2018 року.
З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми закону, якими регулюються спірні відносини в їх сукупності, Верховний Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про правомірність застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій у вигляді штрафу в сумі 17000 грн. в зв`язку з  продажем тютюнових виробів без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності.
Доводи касаційної скарги позивача не знайшли свого підтвердження, спростовуються матеріалами справи та не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваного рішення, судом апеляційної інстанцій було порушено норми матеріального права.
Відповідно до частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України Суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення суду апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення. 
Згідно з частиною першою статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене,    Верховний Суд дійшов висновку, що судом  апеляційної інстанції виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності до норм матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображено обставини, що мають значення для справи. Порушень норм матеріального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішення суду апеляційної інстанції не встановлено.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 23.01.2018 року  у справі №812/1326/17 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді	В.П. Юрченко І.А. Васильєва   В.В. Хохуляк