ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
01010,  м. Київ,  вул. Московська, 8, корп. 30. тел/факс 254-21-99, e-mail: inbox@6apladm.ki.court.gov.ua

Головуючий суддя у першій інстанції: Бояринцева М.А.
                                                                                                      Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 жовтня 2020 року                                                                                     Справа № 826/17078/18

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
Головуючого судді          Епель О.В., 
суддів:                                    Губської Л.В., Мєзєнцева Є.І., 
за участю секретаря           Лісник Т.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м.  Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 квітня 2020 року у справі 

за позовом           фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 

до                     Головного управління Державної податкової служби у м. Києві

про                     визнання протиправною та скасування вимоги, 

В С Т А Н О В И В :
          Історія справи.
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 14.08.2018 №  Ф-17828-17.
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 квітня 2020 року адміністративний позов задоволено повністю.
Ухвалюючи таке рішення, суд виходив з того, що у позивача відсутній борг у розмірі 3859,37 грн. і що ГУ ДФС у м. Києві не прийнято рішення про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 14.08.2018 № Ф-17828-17.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та відмовити в задоволенні позову, наполягаючи на тому, що вимога від 14.08.2018 № Ф-17828-17 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску вважається відкликаною, скасованою. 
З цих та інших підстав апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято за неповно встановлених обставин справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цілому.
          Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.09.2020 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.
          Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи,  колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.
Обставини справи, установлені судом першої інстанції.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець та є платником єдиного податку.
01.02.2018 позивач звернулась до Державної податкової інспекції у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві про приведення коригування помилкового нарахування єдиного соціального внеску за 2015 рік.
26.02.2018 ФОП ОСОБА_1 повторно звернулась із заявою про корегування невірно відображених сум нарахувань.
Відповідно до листа від 27.03.2018 № 2345/К/26-58-13-01-10 Державна податкова інспекція у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві повідомила позивача, що 22.11.2017 звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за звітний податковий період «рік 2015», поданий ФОП ОСОБА_1 , присвоєно статус «історія подання».
Зазначеним листом контролюючий орган повідомив ФОП ОСОБА_1 , що листом № 935/8/26-58-13-0-09 від 14.03.2018 ГУ ДФС у м. Києві було доведено до відома необхідність зняття актуальності із звіту про суми нарахованого доходу зареєстрованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за звітний податковий період «рік 2015» та провести заходи щодо приведення ІКПП ОСОБА_1 у відповідність.
31.07.2018 позивач повторно звернулась до ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві з проханням надати акт звірки рахунків по ЄСВ.
У відповідь на зазначений лист контролюючий орган повідомив, що в інтегрованій картці платника податків по єдиному соціальному внеску (код бюджетної класифікації 71040000) обліковується заборгованість.
ГУ ДФС у м. Києві розглянуто заяву від 28.03.2018 року № б/н (вх. від 28.03.2018 № К/9583/ФОП-інші), де повідомлено ФОП ОСОБА_1 , що після зняття актуальності зі звіту за 2015 рік, ДПІ буде введено звіт, відповідно до паперового носія.
14.08.2018 ГУ ДФС у м. Києві прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) №  Ф-17828-17, якою вимагається від ФОП ОСОБА_1 сплатити недоїмку у розмірі 3859,37 грн. 
Зазначена вимога винесена на підставі облікової картки платника податків - ФОП ОСОБА_1 станом на 31.07.2018, в якій обліковується заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску у розмірі 3859,37 грн.   
Позивач також зверталася з листами від 10.09.2018, від 01.10.2018 до відповідача з проханням посприяти в найскорішому приведенні у відповідність даних з нарахуванням єдиного соціального внеску по податковому обліку.
Також, позивачем подано скаргу від 07.09.2018 № 9748/ФОП, за наслідками розгляду якої рішенням ДФС України від 04.10.2018 № 15347/К/99-99-11-02-02-25 скаргу залишено без задоволення, а оскаржувану вимогу без змін.
Водночас, в інтегрованій картці позивача за технологічним кодом 71040000 обліковується нарахування згідно поданого звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2015 рік від 19.01.2016 року № 1603652339 на загальну суму 3859,37 грн., який має статус «історія подання» та не вважається чинним, отже дана сума є неправомірною.
Відповідно до листа ДФС України №12279/7/99-99-17-03-01-17 від 08.04.2015 року, територіальними органами проводяться тільки ті коригувальні дії, що стосуються поточного року.
На звернення ФОП ОСОБА_1 від 01.10.2018 № б/н (вх. від 01.10.2018 року № К/62113/ФОП-інші) щодо приведення картки платника у відповідність за 2015 рік, було направлено запит до ДФС України, листом від 16.10.2018 №  13869/26-15-13-03-02, про що платника було повідомлено листом від 16.10.2018 №  61301/К/26-15-13-03-10, який згідно повідомлення про вручення отримано 26.10.2018.
Позивач, вважаючи вимогу податкового органу 14.08.2018 № Ф-17828-17 протиправною, а свої права порушеними, звернулася до суду з цим позовом.
Нормативно-правове обґрунтування.
Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Податковим кодексом України (далі - ПК України) та Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI), Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою  наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449  у редакції  наказу Міністерства фінансів України від 04.05.2018 № 469, (далі -  Інструкція № 449).
Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначаються Законом № 2464-VI.
У статті 1 Закону № 2464-VI закріплено, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому  законом  порядку єдиний внесок; страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього  Закону  зобов`язані сплачувати єдиний внесок.
Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу) (частина дванадцята статті 9 Закону № 2464-VI).
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI недоїмка - це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.
У відповідності до частини першої статті 25 Закону № 2464-VI, рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.
Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Згідно зі ст. 2 Закону № 2464-VI, його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.
Відповідно до пункту 2 розділу VI Інструкції № 449 у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.
Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених  Законом, є недоїмкою.
Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень.
Пунктом 4  Інструкції № 449  регламентовано право контролюючих органів формувати вимоги про сплату боргу (недоїмки) на підставі облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів.
Відповідно до п.п. 60.1, 60.3 ст. 60 ПК України передбачено, що податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо: сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення; контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов`язання або податкову вимогу; контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов`язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі; рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі; рішенням суду, що набрало законної сили, зменшується сума грошового зобов`язання, визначена у податковому повідомленні-рішенні контролюючого органу, або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.
У випадках, визначених підпунктом 60.1.2 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня прийняття контролюючим органом рішення про скасування такого податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги.
Висновки суду апеляційної інстанції.
Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що податкова вимога вважається відкликаною у разі, зокрема, скасування контролюючим органом податкової вимоги з дня прийняття контролюючим органом рішення про скасування такої податкової вимоги.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що у позивача відсутня заборгованість зі сплати єдиного внеску в розмірі 3859,37  грн., щодо якої винесено спірну податкову вимогу, але незважаючи на це, така вимога контролюючим органом не відкликана, тобто є чинною і фактично підлягає виконанню, а отже порушує майнові права позивача.
Доводи апелянта про те, що спірна вимога від 14.08.2018 № Ф-17828-17 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску вважається відкликаною та скасованою, апеляційний суд відхиляє, оскільки ані до суду першої інстанції, ані в ході апеляційного провадження відповідних доказів ним надано не було.
При цьому, як було правильно встановлено судом першої інстанції, лист адресований ДФС України від 15.10.2018  №13869/8/26-15-03-02, у якому ГУ ДФС у м. Києві просить, з метою усунення невідповідностей привести у відповідність ІКП за кодом платежу 71040000 ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), не є в розумінні чинного законодавства рішенням про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 14.08.2018 № Ф-17828-17.
У свою чергу, принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки (рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), пункт 73). Потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, пункт 58). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), пункт 74).
Аналізуючи всі доводи апеляційної скарги, апеляційний суд враховує висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні від 21.01.1999 р. по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.
Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.   
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо протиправності вимоги від 14.08.2018 № Ф-17828-17 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску, необхідності її скасування та задоволення позову в цій справі в повному обсязі.
Отже, судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, апеляційна скарга Головного управління Державної податкової служби у м. Києві підлягає залишенню без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 квітня 2020 року - без змін.
Розподіл судових витрат.
          З огляду на результат розгляду цієї справи, відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.
          Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
          Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 квітня 2020 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.
Судове рішення виготовлено 06 жовтня 2020 року.

Головуючий суддя          

Судді: