Постанова                            
Іменем України
 
30 вересня 2020 року                    
м. Київ
 
справа № 661/3344/17
провадження № 61-39166св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Крата В. І.,
суддів: Дундар І. О., Журавель В. І., Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Русинчука М. М.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю «Богдан-Авто-Холдинг», державне підприємство «Національні інформаційні системи», Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра»,
 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 22 лютого 2018 року 
у складі судді Бойко М. Є. та постанову Апеляційного суду Херсонської області від 16 травня 2018 року в складі колегії суддів: Бездрабко В. О., Вейтас І. В., Радченка С. В.
 
ОПИСОВА ЧАСТИНА 
Короткий зміст позовних вимог
У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства 
з обмеженою відповідальністю «Богдан-Авто-Холдинг» (далі - ТОВ «Богдан-Авто-Холдинг»), державного підприємства «Національні інформаційні системи» (далі - ДП «Національні інформаційні системи»), ліквідатора Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ КБ «Надра») Стрюкової Ірини Олександрівни про зняття арешту з майна.
Позовні вимоги мотивовані тим, що вона придбала у ТОВ «Богдан-Авто-Холдинг» автомобіль марки «Subaru Forester», двигун НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , що підтверджується довідкою-рахунком та приймально-здавальним актом від 29 березня 2014 року.
Під час звернення до відділу реєстрації транспортного засобу Новокаховського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області щодо перереєстрації автомобіля, у здійсненні такої перереєстрації було відмовлено у зв`язку із наявністю у Єдиному державному реєстрі обтяжень рухомого майна запису про арешт автомобіля, належного ОСОБА_1 .
Запис № 12790355 про накладення арешту на автомобіль до реєстру вчинений 26 липня 2012 року реєстратором державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі кредитного договору про надання кредитної лінії з траншевим режимом кредитування, 
05/08/2007/840-К/576 від 23 серпня 2007 року.
Зазначала, що є належним покупцем транспортного засобу, право її власності 
є непорушним та не може бути обмежено, але накладений арешт на автомобіль позбавляє її можливості здійснити перереєстрацію транспортного засобу.
У зв`язку з цим просила зняти арешт з належного їй автомобіля.
Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 22 лютого 2018 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Херсонської області від 16 травня 2018 року, у задоволенні позову відмовлено.
Суд першої інстанції керувався тим, що автомобіль марки «Subaru Forester» відчужений на користь позивача в період дії договору застави та чинності запису про обтяження автомобіля без відповідної згоди заставодержателя - ПАТ КБ «Надра».
Доказів щодо виконання боржником Товариством з обмеженою відповідальністю «Авторай» (далі - ТОВ «Авторай») своїх зобов`язань за кредитним договором, які були забезпечені відповідною заставою, як і доказів направлення вимог до ДП «Інформаційний центр», ПАТ КБ «Надра» про зняття обтяжень із зазначеного рухомого майна та внесення відповідних даних до державного реєстру обтяжень рухомого майна не надано.
ПАТ КБ «Надра» не надавало згоди на припинення обтяження на автомобіль 
у зв`язку з відчуженням його на користь ОСОБА_1 , як і не надало згоди на відчуження автомобіля взагалі, тому застава на автомобіль марки «Subaru Forester», двигун НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_3 , зберігається і щодо нового власника.
Апеляційним судом також зазначено, що сторонами не надано кредитний договір про надання кредитної лінії з траншевим режимом кредитування 05/08/2007/540-К/576 від 23 серпня 2007 року, який став підставою для реєстрації обтяження спірного транспортного засобу, що унеможливлює встановлення взаємних прав та обов`язків кредитора та боржника (їх правонаступників) у зобов`язанні. Також відсутні дані щодо погоджених сторонами умов застави рухомого майна та наявності (відсутності) зареєстрованої застави майна після виникнення договірних правовідносин. Крім того, позивачем недоведений факт її необізнаності щодо наявності зареєстрованого обтяження спірного майна на час його купівлі-продажу 29 березня 2014 року.
Аргументи учасників справи
У серпні 2018 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 22 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду Херсонської області від 16 травня 2018 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просила оскаржені судові рішення скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Касаційну скаргу мотивовано тим, що суди попередніх інстанцій не звернули увагу на обставини справи, які є суттєвими, а саме, що кредитний договір 05/08/2007/840-К/576 (укладався у 2007 році) про надання кредитної лінії 
з траншевим режимом кредитування укладався між ПАТ КБ «Надра» (обтяжувач) та ТОВ «Авторай» (боржник), а реєстрація обтяження автомобіля марки «Subaru Forester» відбулася 26 липня 2012 року. Проте цей транспортний засіб на 21 квітня 2009 року вже відчужено боржником ТОВ «Авторай» фізичній особі ОСОБА_2 . Тому він є добросовісним набувачем і обтяження цього транспортного засобу зареєстровано безпідставно та підлягає скасуванню. Таке обтяження порушує права нового власника. Тобто суди повинні були перевірити, яким чином здійснено відчуження спірного автомобіля, чи здійснено реєстрацію транспортного засобу на нового власника в сервісному центрі Міністерства внутрішніх справ. Ці висновки містяться у постанові Верховного Суду від 
06 лютого 2018 року у справі № 333/6700/15-ц.
Відзиву на касаційну скаргу іншими учасниками справи не подано.
У жовтні 2018 року ТОВ «Богдан-Авто Холдинг» подало пояснення, у яких зазначає, що товариство не є належним відповідачем у цій справі, оскільки між ним та позивачем відсутні спірні правовідносини.
Рух справи
Ухвалою Верховного Суду від 07 вереcня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі.
Відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», який набрав чинності 08 лютого 2020 року, касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
16 квітня 2020 року справу передано судді-доповідачеві Краснощокову Є. В.
Ухвалою Верховного Суду від 11 вересня 2020 року справу призначено до судового розгляду.
 
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція Верховного Суду
Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Суди встановили, що згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 01 квітня 2014 року власником автомобіля марки «Subaru Forester», двигун НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_3 , є ОСОБА_1 .
Відповідно до копії довідки-рахунку серії ВІА № 337276, виданої ТОВ «Богдан-Авто-Холдінг», ОСОБА_1 продано зазначений автомобіль 29 березня 
2014 року.
В Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 07 червня 2016 року 
№ 49724376 26 липня 2012 року за № 12790355 зареєстровано обтяження рухомого майна - легкових автомобілів, належних боржнику - ТОВ «Авторай», із забороненням їх відчужувати, в тому числі, автомобіля марки «Subaru Forester», двигун НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_3 , підстава обтяження - кредитний договір про надання кредитної лінії 
з траншевим режимом кредитування від 23 серпня 2007 року, ПАТ КБ «Надра», вид обтяження приватне, тип обтяження - застава рухомого майна.
У період дії договору застави та чинності запису про обтяження зазначеного автомобіля, на підставі довідки-рахунку серії ВІА № 337276 від 29 березня 
2014 року він був відчужений на користь ОСОБА_1 без згоди заставодержателя - ПАТ КБ «Надра».
У зв`язку із закінченням п`ятирічного строку дії перебування обтяження в реєстрі в 2017 році чинність реєстрації обтяження автомобіля продовжено Банком до 2022 року.
Доказів щодо виконання боржником - ТОВ «Авторай» своїх зобов`язань за кредитним договором, які були забезпечені відповідною заставою, як і доказів направлення вимог до ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, ПАТ КБ «Надра» про зняття обтяжень із зазначеного майна та внесення відповідних даних до Державного реєстру обтяжень рухомого майна не надано.
Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які 
ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.
Застава є способом забезпечення зобов`язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (стаття 1 Закону України «Про заставу», стаття 572 ЦК України).
Статтею 17 Закону України «Про заставу» передбачено, що заставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи.
Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.
Якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна (частина третя статті 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 квітня 2018 року у справі № 522/11377/13-ц (провадження № 61-464св17) зазначено, що «системний аналіз частини третьої статті 9, частини першої статті 10 Закону України«Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» дозволяє зробити висновок, що у разі відчуження предмета обтяження боржником без згоди обтяжувача, обтяження рухомого майна, що є предметом обтяження, зберігає свою силу для нового власника (покупця) в разі, якщо воно зареєстроване в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Позивач може бути добросовісним набувачем лише за умови, якщо на момент укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу був відсутній відповідний запис в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Відчуження майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, а тому вона зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи»
Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду зазда''легідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Як свідчать матеріали справи представник позивача посилався на те, що згідно облікової картки № НОМЕР_5 від 18 грудня 2013 року (а. с. 64) датою первинної реєстрації спірного автомобіля є 21 квітня 2009 року, спірний автомобіль був знятий з обліку для реалізації власником ОСОБА_2 , який є добросовісним набувачем автомобіля марки «Subaru Forester», державний номер НОМЕР_3 , оскільки оспорюване обтяження внесено ПАТ КБ «Надра» до Державного реєстру обтяжень рухомого майна застави на автомобіля лише у 2012 році.
Суди зазначені доводи не перевірили та не врахували, що у разі відчуження спірного автомобіля боржником (ТОВ «Авторай») за відсутності реєстрації обтяження в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна на підставі кредитного договору про надання кредитної лінії з траншевим режимом кредитування від 23 серпня 2007 року, зазначене обтяження не зберігає свою силу для нового власника (покупця), а реєстрацію такого обтяження після припинення застави рухомого майна у зв?язку з переходом права власності на предмет застави до іншої особи - добросовісного набувача слід вважати безпідставною.
За таких обставин суди зробили передчасний висновок про відмову 
у задоволенні позову ОСОБА_1 .
Суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені судами попередніх інстанцій, з огляду на положення статті 400 ЦПК України (у редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року).
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржені судові рішення ухвалені без додержання норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити, оскаржені судові рішення скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 416 ЦПК України (у редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року), Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 22 лютого 
2018 року та постанову Апеляційного суду Херсонської області від 16 травня 2018 року скасувати.
Передати справу № 661/3344/17 на новий розгляд до суду першої інстанції.
З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 22 лютого 
2018 року та постанова Апеляційного суду Херсонської області від 16 травня 2018 року втрачають законну силу.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                    В. І. Крат 
 
Судді:                                                                             І. О. Дундар
 
                                                                                      В. І. Журавель
 
                                                                                      Є. В. Краснощоков
 
М. М. Русинчук