Ухвала
про залишення скарги без руху
14 грудня 2020 року
м. Київ
справа № 213/2105/19
провадження № 51- 5951 ск 20 
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                        ОСОБА_1 ,
суддів                                    ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 травня 2020 року, який залишено без змін ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 25 серпня 2020 року,
встановив:
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 ставить питання про перегляд вироку суду першої інстанції в касаційному порядку у зв`язку з однобічністю розгляду судом кримінального провадження, посилається на неналежність доказів та суперечливість даних у показаннях свідків, просить скасувати судове рішення та направити справу на новий розгляд в суд першої інстанції.
Суд, перевіривши касаційну скаргу, дійшов висновку про необхідність залишення скарги без руху із наданням засудженому ОСОБА_4 строку для усунення недоліків на таких підставах.
У пунктах 3, 4 і 5 ч.2 статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено:
– судове рішення, що оскаржується;
– обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із вказівкою на те, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення;
– вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 436 КПК суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 
- залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу  – без задоволення;
- скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;
 - скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;
- змінити судове рішення.
Однак, як убачається зі змісту скарги, засуджений вищевказаних вимог закону не дотримався.
Так, засуджений ОСОБА_4 у поданій касаційній скарзі просить скасувати лише  вирок місцевого суду та направити провадження на новий розгляд в суд першої інстанції, однак така вимога не є конкретною до суду касаційної інстанції, з урахуванням положень ст. 436 КПК, оскільки ним не зазначено  вимоги щодо ухвали апеляційного суду, копія якої ним надана до скарги, тому засудженому необхідно уточнити свою вимогу в частині скасування судових рішень.
Згідно з положеннями ст. 438 КПК підставами для скасування чи зміни судового рішення судом касаційної інстанції є:
- істотне порушення вимог кримінального процесуального закону;
- неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність;
- невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. 
При вирішенні питання про наявність визначених положеннями ст. 438 КПК підстав для скасування чи зміни судового рішення суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 КПК.
Засуджений ОСОБА_4 подав скаргу на вирок суду першої інстанції, при цьому до скарги надав копію ухвали суду апеляційної інстанції, якою оскаржуваний вирок залишено без змін, та щодо якої жодних обґрунтувань не зазначив.
Крім того, враховуючи зміст касаційної скарги, засуджений посилається на відсутність доказів у провадженні щодо його обвинувачення за ч. 2 ст. 307 КК України, однак при цьому не зазначив конкретно підстави перегляду судового рішення в касаційному порядку та не навів належних обґрунтувань на підтвердження того, в чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість оскаржуваних ним судових рішень, з урахуванням положень статей 412-414, 438 КПК, та не вказав, які саме норми процесуального або матеріального закону, з урахуванням зазначених у скарзі доводів, були не дотримані судами першої й апеляційної інстанцій, що вплинули чи могли вплинути на ухвалення законного і обґрунтованого рішення. 
Відповідно до положень ч. 1 ст. 433 КПК, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Доводи у скарзі засудженого про однобічність розгляду судом кримінального провадження, неналежність доказів та суперечливість даних у показаннях свідків, на думку Суду, в силу статей 433, 438 цього Кодексу не відносяться до підстав для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції та виходить за межі його перегляду. 
Згідно з вимогами ч. 3 ст. 427 КПК, якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі, при цьому засуджений не вказав у скарзі про участь чи не бажання брати участь у касаційному розгляді даного кримінального провадження.
Наявність вказаних недоліків унеможливлює вирішення питання щодо наявності підстав відкриття касаційного провадження за скаргою засудженого ОСОБА_4 .
Згідно із ч. 1 ст. 429 КПК у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, вона залишається без руху та встановлюється строк для усунення допущених недоліків.
При повторному зверненні до суду засудженим має бути підтверджено, що ним не пропущено цього строку.
Враховуючи положення ч.7 ст. 115 КПК та керуючись ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 травня 2020 року, який залишено без змін ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 25 серпня 2020 року, залишити без руху.
Встановити строк для усунення недоліків — п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання ухвали протягом установленого строку касаційну скаргу буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_5 каровець                          ОСОБА_2                        ОСОБА_3