КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М          У К Р А Ї Н И
 
26 листопада 2020 року                                                                             м. Київ
 
Унікальний номер справи № 761/48566/19
Апеляційне провадження № 22-ц/824/14500/2020
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:  головуючого - Левенця Б.Б.
  суддів - Ратнікової В.М., Борисової О.В.,
  за участю секретаря судового засідання - Добровольської Ю.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гровінг Стейт» на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 серпня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Пономаренко Н.В., по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гровінг Стейт», третя особа: Служба у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про вселення, -
в с т а н о в и в :
 
У грудні 2019 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила постановити рішення про вселення її до квартири АДРЕСА_1 (а.с. 2-5).
Позовні вимоги мотивовані тим, що 02 липня 2019 року до вказаної квартири, яка на праві власності належала позивачу, зламавши замки від вхідних дверей, увійшли невідомі особи і повідомили, що вказана квартира є власністю ТОВ «ФК «Гровінг Стейт» і що їй необхідно негайно покинути квартиру разом із родиною. Працівники поліції, які прибули на її виклик, повідомили, що ці особи мають документи, які підтверджують право власності на цю квартиру. З інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек дізналась, що державний реєстратор КП «Реєстраційне бюро» Макаров О.В. здійснив реєстраційні дії, внаслідок яких відбувся перехід права власності на вказану квартиру до відповідача. Зазначала, що її примусово виселили з квартири без законних підстав, замки змінили, тому вона не може скористатися своїм правом проживати у квартирі. Вважає, що в результаті дій відповідача щодо її примусового виселення були порушені її права щодо входження, володіння та користування квартирою, передбачені ст. 47 Конституції України та ст. 61, 65 ЖК УРСР.
Представник ТОВ «ФК «Гровінг Стейт» Єгоров О.Ф. подав відзив, в якому заперечував проти задоволення позову та зазначав, що відповідно до ст.ст. 316, 317, 383, 386, 391 ЦК України тільки власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права власності та розпоряджатися своїм майном. У даному випадку саме відповідач є власником зазначеної квартири, право власності на яке перейшло до останнього в порядку позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки у зв`язку із невиконанням позивачем умов кредитного договору від 01 червня 2005 року на підставі ст. 37 Закону України «Про іпотеку» та згідно умов іпотечного договору від 06 липня 2004 року. При цьому, відповідач вважає, що наявність реєстрації місця проживання позивача у вказаній квартирі не впливає на її майнові права щодо квартири, оскільки вона перестала бути її власником, а тому втратила право користування квартирою. Враховуючи, що ОСОБА_1 не є власником вказаної квартири, тому підстави для вселення позивача в чужу квартиру відсутні (а.с. 43-45).
У відповіді на відзив позивач зазначала, що відсутнє рішення суду про її виселення, а тому вона має право користуватися квартирою АДРЕСА_1 , оскільки там зареєстроване її місце проживання (а.с. 69-71).
Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 10 серпня 2020 року позов ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «Гровінг Стейт», третя особа: Служба у справах дітей Шевченківської РДА в місті Києві про вселення задоволено. Вселена ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1 . Стягнуто з ТОВ «ФК «Гровінг Стейт» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768,40 грн. (а.с. 84-88).
Не погодившись з рішенням районного суду, 07 вересня 2020 року представник ТОВ «ФК «Гровінг Стейт» - адвокат Єгоров О.Ф. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та у задоволенні позову відмовити (а.с. 90-97).
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначав, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, та зробив висновки, які не відповідають обставинам справи. Зазначав, що ТОВ «ФК «Гровінг Стейт» є власником квартири АДРЕСА_1 . З вимогою про вселення до квартири та зобов`язання усунути перешкоди в користуванні квартирою має право лише власник цієї квартири, члени сім'ї власника або особа, яка на іншій правовій підставі користується вказаною квартирою. Суд першої інстанції на вказане уваги не звернув та не застосував норми матеріального права, які підлягали застосуванню. Вказував, що реєстрація місця проживання особи носить підтверджуючий характер і ніяким чином не впливає на володіння або користування квартирою. Звертав увагу на те, що відповідач не виселяв позивача з квартири та не порушував її права, а на момент набуття права власності на квартиру вона була порожньою та позивач в ній не проживала.
 
У судовому засіданні представник ТОВ «ФК «Гровінг Стейт» - адвокат Бураков І.О. підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, представник ОСОБА_1 - адвокат Сухаревський В.М. заперечував проти скарги і просив її відхилити.
Інші особи,які берутьучасть усправі досуду неприбули, прочас тамісце розгляду справи були сповіщені належним чином (а.с. 105-109).
Зважаючи на вимоги ч.ч. 9, 11 ст. 128, ч. 5 ст. 130, ст. 131, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.
 
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
 
Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що примусове виселення позивача із житлового приміщення стороною відповідача було здійснено за відсутності судового рішення про виселення, а тому житлові права позивача були порушені внаслідок вказаних дій відповідача.
Колегія суддів погодилася з таким висновком суду з наступних підстав.
 
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 06 липня 2004 року було укладено іпотечний договір № 10.1/27.5/155-ЗПКЛ-04 між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 , за яким на підставі кредитного договору іпотекодержатель надав іпотекодавцю кредит у сумі 9 000,00 доларів США під 16 % річних до 06 липня 2007 року (а.с. 46-47).
Згідно з п. 1.2. іпотечного договору у забезпечення зобов`язань іпотекодавця перед іпотекодержателем за кредитним договором іпотекодавець надає іпотекодержателю в іпотеку майно: житлову квартиру АДРЕСА_1 .
13 лютого 2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Гровінг Стейт» було укладено договір відступлення права вимоги за іпотечним договором № 10.1/27.5/155-ЗПКЛ-04 від 06 липня 2004 року (а.с. 48).
Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що право власності на квартиру АДРЕСА_1 належить ТОВ «ФК «Гровінг Стейт», код ЄДРПОУ 40427198. Дата державної реєстрації на вказане нерухоме майно - 18 червня 2019 року (а.с. 17-19).
Підставою виникнення права власності на вказану квартиру є: іпотечний договір №10.1/27.5/155-ЗПКЛ-04 від 06 липня 2004 року та подальші договори купівлі-продажу прав вимоги по кредитному та іпотечним договорам, додаткові угоди до кредитного та іпотечних договорів. У свою чергу, підставою для внесення реєстраційного запису є рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 21 червня 2019 року державного реєстратора КП «Реєстраційне бюро» Макарова О.В. (а.с. 17-19, 49).
З паспорту ОСОБА_1 вбачається, що з 27 липня 2004 року її зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання є квартира АДРЕСА_1 (а.с. 74).
Набувши право власності на квартиру АДРЕСА_1 , ТОВ «ФК «Гровінг Стейт» замінило замки на вхідні двері в квартиру, фактично позбавивши ОСОБА_1 права доступу і користування вказаним житлом, що стало причиною звернення спочатку до правоохоронних органів, потім до суду.
Судом встановлено, що відповідач не заперечував ту обставину, що позивач дійсно не може потрапити до квартири, в якій зареєстроване її місце постійного проживання, однак вважає, що після переходу права власності на квартиру від власника до іншої особи, власник квартири втрачає право на користування квартирою та після зміни власника втрачають право користування квартирою і члени його сім`ї.
 
Верховний Суд України у постанові від 22 червня 2016 року у справі № 6-197цс16 зробив правовий висновок, згідно з яким за змістом ч. 2 ст. 40 Закону № 898-IV та ч. 3 ст. 109 ЖК УРСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.
Судом встановлено і відповідач цього не заперечував, що позивачка ОСОБА_1 14 червня 2004 року набула право власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Клітко В.В., таке право ОСОБА_1 було зареєстровано встановленим порядком, за Договором іпотеки № 10.1/27.5/155-ЗПКЛ-04 від 06 липня 2004 року квартира була передана в іпотеку Банку на забезпечення виконання кредитних зобов`язань (а.с. 46-47).
З 27 липня 2004 року зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання позивачки ОСОБА_1 є квартира АДРЕСА_1 (а.с. 74).
18 червня 2019 року ТОВ «ФК «Гровінг Стейт» набув і зареєстрував право власності на вказану квартиру на підставі вищевказаного Договору іпотеки (а.с. 48-49).
Доказів визнання ОСОБА_1 такою, що втратила право користування квартирою та (або) скасування реєстрації місця проживання позивачки за вищевказаною адресою до суду не надано і судом не встановлено.
За таких обставин позивачка ОСОБА_1 на час вчинення відповідачем дій щодо заміни замків на вхідних дверях, мала права користування вищевказаною квартирою, яка була її зареєстрованим місцем проживання, а відповідач ТОВ «ФК «Гровінг Стейт» створює перешкоди у реалізації цього права. Під час розгляду справи відповідачем не надано доказів на спростування цих висновків суду.
Одним зі способів захисту права користування майном є припинення дії, яка це право порушує (пункт 3 частини другої статті 16 ЦК України), - усунення перешкод у здійсненні права користування майном (негаторний позов). Підставою для подання такого позову є вчинення перешкод правомірній реалізації речового права. Цей спосіб захисту може використати не тільки власник майна, але й особа, яка відповідно до закону або договору має право користування ним, зокрема і у випадку, коли перешкоди у здійсненні зазначеного права чинить власник майна.
Відповідна правова позиція міститься і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі № 761/5115/17.
Отже, колегія суддів погодилася з висновком районного суду про наявність підстав для задоволення позову та вселення ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1 .
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, не можуть бути визнані підставою для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, томуколегія суддів їх відхилила.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381-384 ЦПК України,-
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гровінг Стейт» - залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 серпня 2020 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Дата складання повного судового рішення - 26 листопада 2020 року. 
 
Судді Київського апеляційного суду:                                           Б.Б. Левенець

                                                                                                           В.М. Ратнікова

 О.В. Борисова