Справа № 442/7712/18                                Головуючий у 1 інстанції: Гарасимків Л.І. 
Провадження № 22-ц/811/1785/20                        Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В. 
Категорія: 46

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
       27 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого - судді Ніткевича А.В., 
суддів: Бойко С.М., Цяцяка Р.П.
секретаря Юзефович Ю.І.
з участю представника апелянта ОСОБА_1 , стягувача ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_3  на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15 листопада 2018 року у складі судді Гарасимків Л.І. у справі за поданням Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа,-
встановила:
У листопаді 2018 року державний виконавець Дрогобицького МРВДВС ГТУЮ у Львівській області Чигер М.І. звернулася в суд з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3 без вилучення паспортного документа.
Подання обгрнутовувала тим, що у Дрогобицькому міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області на виконанні знаходяться виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_3 в користь фізичних осіб, а саме:
-виконавчий лист № 442/66/16-к виданий 13.03.2018 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 50000,00 гри. за спричинену моральну шкоду.
-виконавчий лист № 442/66/16-к виданий 13.03.2018 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 50000,00 грн. за спричинення моральну шкоду.
-виконавчий лист № 442/66/16-к виданий 13.03.2018 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_4 150000,00 грн. за спричинену моральну шкоду та 20496,40 грн. задокументовану матеріальну шкоду.
-виконавчий лист № 442/66/16-к виданий 13.03.2018 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_5 50000,00 грн. за спричинену моральну шкоду.
-виконавчий лист № 442/66/16-к виданий 12.03.2018 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_3 в користь відділу охорони здоров`я кошти в сумі 2926,00 грн., які були затрачені на лікування потерпілого ОСОБА_6 . 
Державним виконавцем винесені постанови про відкриття виконавчих проваджень та скеровано такі поштовою кореспонденцією сторонам до виконання і до відома. 18.04.2018 державним виконавцем винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження. 
Державним виконавцем з`ясовано майновий стан боржника та зокрема, із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта встановлено, що за боржником ОСОБА_3 зареєстрована земельна ділянка в АДРЕСА_1 та зареєстрований будинок АДРЕСА_1 , інше майно чи рахунки у боржника відсутні. 
Державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та внесено записи про обтяження до Державних реєстрів обтяження рухомого та нерухомого майна ОСОБА_3 
17.05.2018 скеровано запити про надання інформації про зареєстрованих осіб за адресою, а саме: АДРЕСА_1 , до Центру надання адміністративних послух виконавчих органів Дрогобицької міської ради та до Підбузької селищної ради. 
Згідно відповіді Адресно - довідкового відділу боржник ОСОБА_3 за вказаною адресою у виконавчому листі, а саме: АДРЕСА_1 , не зареєстрований, а зареєстрований у АДРЕСА_2 . 
У відповіді Підбузької селищної ради зазначено, що за адресою в смт. Підбуж, вул. Злуки, 9, Дрогобицького району, Львівської області зареєстровані: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
10.08.2018. державним виконавцем скеровано виклик - попередження боржнику та зобов`язано з`явитися 20.08.2018 до Дорогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області. 
03.09.2018 державним виконавцем скеровано виклик - попередження боржнику на адресу, а саме: АДРЕСА_2 та зобов`язано з`явитися 12.09.2018 до Дорогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області. 
Покликалася на те, станом на 03.09.2018 державним виконавцем вжито всіх, передбачених ЗУ «Про виконавче провадження» заходів примусового виконання рішень, просила подання задовольнити.
Оскаржуваною ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15 листопада 2018 року тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон боржника громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до виконання своїх зобов`язань, які покладені на нього судовим рішенням.
Ухвалу суду оскаржив боржник ОСОБА_3 , вважає ухвалу незаконною та такою, що підлягає скасуванню.
В апеляційній скарзі зазначає, що боржник постанов про відкриття відповідних виконавчих проваджень не отримував, дані за вказаним в повідомленні поштового відправлення, не зареєстровані в системі.
Про виконавче провадження боржнику не було відомо, відтак в нього не було можливості частково виконувати виконавчі листи.
Покликаючись на узагальнення судової практики Верховного Суду України зазначає, що особа, яка має невиконані зобов`язання не може вважатися винною в ухиленні від виконання таких, доки не буде доведено протилежне.
Разом з цим, на момент постановлення оскаржуваної ухвали, у державного виконавця не було доказів умисного ухилення боржника від виконання зобов`язань, оскільки йому не було відомо про наявність виконавчих проваджень.
Крім цього, зазначає про скасування в касаційному порядку ухвали Апеляційного суду Львівської області від 31.01.2018 постановленої за результатом перегляду вироку Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03.03.2017 та призначено справу на новий розгляд в суді апеляційної інстанції, в результаті чого виконавче провадження було зупинено.
Просить скасувати ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15 листопада 2018 року та постановити ухвалу, якою у задоволенні подання відмовити.
В судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, в обґрунтування надав пояснення, аналогічні доводам скарги.
Стягувач ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційну скаргу заперечив, просить оскаржувану ухвалу залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що скаргу необхідно задовольнити враховуючи таке.
У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст.12 ЦПК України).
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Постановляючи оскаржувану ухвалу та задовольняючи подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон, суд першої інстанції виходив з того, що станом на час звернення з поданням державний виконавець вжила всіх, передбачених ЗУ "Про виконавче провадження" заходів примусового виконання рішень, однак рішення залишається невиконаним боржником.
Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції.
Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
З матеріалів справи та подання встановлено, що на примусовому виконанні у Дрогобицькому відділі ДВС знаходиться зведене виконавче провадження № 56097167 по примусовому виконанню виконавчих документів Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області № 442/66/16-к від 13.03.2018 про стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 50000,00 гри. за спричинену моральну шкоду, № 442/66/16-к від 13.03.2018 про стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 50000,00 грн. за спричинення моральну шкоду, № 442/66/16-к від 13.03.2018 про стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_4 150000,00 грн. за спричинену моральну шкоду та 20496,40 грн. задокументовану матеріальну шкоду, № 442/66/16-к від13.03.2018 про стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_5 50000,00 грн. за спричинену моральну шкоду, № 442/66/16-к від 12.03.2018 про стягнення з ОСОБА_3 в користь відділу охорони здоров`я кошти в сумі 2926,00 грн., які були затрачені на лікування потерпілого ОСОБА_6 (а.с. 19).
Копії зазначених вище виконавчих документів знаходяться у матеріалах справи, у таких зазначено, що вирок набрав законної сили 31.01.2018, тобто всі виконавчі листи стосуються одного судового провадження (справа № 442/66/16-к) (а.с. 3-7).
Таким чином, ОСОБА_3 є боржником згідно зазначених вище виконавчих листів та в судовому порядку зобов`язаний до сплати відповідних сум на користь стягувачів.
З копії матеріалів виконавчого провадження вбачається, що виконавчий лист про стягнення з  ОСОБА_3 в користь відділу охорони здоров`я кошти в сумі 2926,00 грн. до відділу виконавчої служби був надісланий заступником керівника Дрогобицької місцевої прокуратури з вказівкою письмово інформувати таку про хід проведення виконавчих дій (а.с. 8).
Виконавче провадження з виконання зазначеного виконавчого листа відкрито 21.03.2018 (а.с. 13).
В подальшому, із заявами про прийняття до виконання виконавчих листів звернулися ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , виконавчі провадження за заявами останніх були відкриті протягом 03.04.2018-04.04.2018 (а.с. 9-12, 14-17).
В постановах про відкриття виконавчих проваджень відсутнє застереження про строк щодо можливості добровільного виконання виконавчих листів, при цьому вказано про обов`язок подати виконавцю декларацію про доходи та майно, а також попереджено про відповідні наслідки. 
Державний виконавець з метою примусового виконання судового рішення вчиняла виконавчі дії, зокрема з`ясовувала майновий стан боржника.
Так, згідно відповідей на запити державного виконавця відповідними органами повідомлено, що ОСОБА_3 пенсії та інших доходів не отримує, в органах, як платник податків не числиться, відсутнє рухоме майно, зокрема великогабаритні транспортні засоби (а.с. 20-21, 28).
При цьому, із Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 18.04.2018 державним виконавцем встановлено, що за боржником ОСОБА_3 зареєстрована земельна ділянка в АДРЕСА_1 та будинок АДРЕСА_1 (а.с. 32-33). 
Цього ж дня, державний виконавець винесла постанову про арешт на все майно боржника та внесла записи про обтяження до Державних реєстрів обтяження рухомого та нерухомого майна ОСОБА_3 у межах суми стягнення 187797,04 грн. (а.с. 22).
17.05.2018 скеровано запити до Центру надання адміністративних послух виконавчих органів Дрогобицької міської ради та до Підбузької селищної ради про надання інформації щодо зареєстрованих осіб за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 25-26).
Згідно відповіді Адресно - довідкового відділу боржник ОСОБА_3 за вказаною у виконавчому листі адресою, а саме: АДРЕСА_1 , не зареєстрований, а зареєстрований у АДРЕСА_2 . 
Згідно відповіді Підбузької селищної ради в в смт. Підбуж, вул. Злуки, 9, Дрогобицького району, Львівської області, зареєстровані: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 27).
В матеріалах справи наявні дві копії викликів боржнику від 03.08.2018 № 1609 та в яких зобов`язано боржника з`явитися 12.09.2018 до Дорогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, надати відповідну інформацію та дані державному виконавцю (а.с. 30, 34). 
Тобто, виклик від 03.09.2018, як про це стверджує виконавець та зазначає суд (без перевірки) в оскаржуваній ухвалі, в матеріалах суду відсутній.
Нормами Конституції України (ст.ст. 124, 129) і  ЦПК України (ст. 18) визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження»).
Згідно із ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Відповідно до ч. 2 ст. 19 вказаного Закону право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.
Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має, зокрема, право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів (п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону).
Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».
Положеннями ст. 6 цього Закону встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, зокрема, він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.
В свою чергу, порядок вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України визначено у ст. 441 ЦПК України, відповідно до якої питання про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.
Отже, задоволення подання виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.
У зв`язку з цим, з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.
Скориставшись наданими йому законом повноваженнями, державний виконавець звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_3 , як боржника у зведеному виконавчому провадженні у праві виїзду за межі України до виконання останнім своїх зобов`язань (а.с. 1-2).
Звертаючись з поданням державний виконавець зазначала, що нею вжито всі,  передбачені ЗУ "Про виконавче провадження", заходи примусового виконання рішень, однак рішення залишається не виконане боржником.
В свою чергу, права і обов`язки сторін та інших учасників виконавчого провадження визначені статтею 19 ЗУ «Про виконавче провадження».
У частині 5 статті 19 цього Закону вказано, що боржник зобов`язаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення , допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій , за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України, повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини, своєчасно з`являтися на вимогу виконавця, надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.
На момент звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та підтверджуватися матеріалами виконавчого провадження.
Поряд з цим, державний виконавець не долучила до матеріалів подання доказів отримання боржником усіх матеріалів виконавчого провадження у межах такого, як це вимагає закон.
Зокрема, в матеріалах справи відсутні супровідні листи про надіслання копій постанов про відкриття виконавчого провадження та інших процесуальних документів у зведеному виконавчому провадженні.
При цьому, долучене одне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, висновків суду в цій частині не спростовує.
Більше того, як зазначає апелянт, дані за вказаним в повідомленні поштового відправлення, не зареєстровані в пошукові системіта відслідкувати таке відправлення не є можливим (а.с. 45-46).
Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить переконання про те, що суд першої інстанції не з`ясував обставини щодо того, чи ухилявся ОСОБА_3 від виконання зобов`язання, покладеного на нього рішенням суду, а надані виконавцем докази цього відсутні.
За таких підстав, задовольняючи вищевказане подання, суд першої інстанції обмежився виключно встановленням факту невиконання відповідного судового рішення, не зазначив при цьому достатньої аргументації про необхідність застосування вказаного обмеження та оцінки доказів, поданих державним виконавцем, зокрема щодо того, що боржник дійсно ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.
У мотивувальній частині ухвали суду в принципі відсутнє посилання на конкретні докази свідомого ухилення боржника від виконання рішення суду.
Зважаючи на те, що доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_3 свідомо ухиляється від виконання зобов`язань виконавцем не подано, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.
Не може залишитись поза увагою апеляційного суду і те, що згідно із ст. 441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.
Поряд з цим, з матеріалів справи вбачається, що подання державного виконавця Дрогобицького МРВДВС ГТЮ у Львівській області розглянуте на наступний день після його надходження, у відсутності державного виконавця та за відсутності поданої заяви про розгляд справи у відсутності державного виконавця, що свідчить про недотримання судом вимог процесуального закону щодо повного та всебічного з`ясування обставин цієї справи.
При цьому, як зазначалося вище, обов`язок доказування факту ухилення боржника від виконання зобов`язань, відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, покладається в даному випаду на державного виконавця, який звертається до суду із відповідним поданням.
Також, в матеріалах справи відсутні докази повідомлення боржника про направлення до суду подання щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду.
Не надано державним виконавцем і інформації про звернення до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи.
Таким чином, задовольняючи вищевказане подання суд першої інстанції обмежився виключно встановленням факту наявності невиконаних грошових зобов`язань, не зазначив при цьому достатньої аргументації про необхідність застосування вказаного обмеження та оцінки доказів, поданих державним виконавцем, зокрема щодо того, чи боржник дійсно ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.
Разом з цим, доводи апеляційної скарги щодо скасування в касаційному порядку ухвали Апеляційного суду Львівської області від 31.01.2018, постановленої за результатом перегляду вироку Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03.03.2017, призначення справи на новий розгляд в суді апеляційної інстанції, в результаті чого виконавче провадження було зупинено, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки такі не підтверджені жодними доказами.
За таких обставин, апеляційний суд приходить висновку, що оскаржувана ухвала суду не може залишатись в силі і підлягає скасуванню, а у задоволенні подання Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа необхідно відмовити.
Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, 372, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст. ст. 381, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів, -
постановила:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_3  - задовольнити.
Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15 листопада 2018 року скасувати.
У задоволенні подання Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3 без вилучення паспортного документа - відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складений 27 жовтня 2020 року.
Головуючий:                                                                                        А.В. Ніткевич   
Судді:                                                                                           С.М. Бойко
                                                                                                                        
                                                                                       Р.П. Цяцяк