ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2020 року	Львів	Справа № 380/6062/20 пров. № А/857/11817/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя                                  Довга О.І.,
суддя                                                       Глушко І.В.,
суддя                                                     Запотічний І.І.

секретар судового засідання                     Гнатик А.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2020 року (головуючий суддя Кухар Н.І., м.Львів, спрощене провадження) у справі №380/6062/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, –

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) звернулася в суд першої інстанції з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі – В.Ч. 3066, відповідач), в якому просила:
визнати  протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 17.05.2019 рік;
-          зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 встановити, для нарахування індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 з 01.12.2015 року, базовий місяць січень 2008 року, а з 01.03.2018 року фіксовану суму індексації в розмірі 4 258, 75 грн.;
-          зобов`язати Військову  частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити з урахуванням січня 2008 року як базового місяця та фіксованої суми індексації в розмірі 4  258, 75 грн., на користь ОСОБА_1 заборгованість по невиплаті індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 17.05.2019 рік в сумі 147 915, 55 грн. 
В обґрунтування позовних вимог позивач покликалась на те, що за період з 01.12.2015 по 17.05.2016 відповідач протиправно, не в повному обсязі, здійснював нарахування та виплату індексації грошового забезпечення позивачу, а в деякий період служби і взагалі не здійснював таку виплату. Позивач вважала дії відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу індексації грошового забезпечення протиправними.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2020 року позов задоволено частково:
-          визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 17.05.2019 рік;
-          зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015  по 17.05.2019  рік включно, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, з урахуванням виплачених сум.
-          в решті позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить суд скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити.
В обґрунтування вимоги апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції ,задовольняючи частково оскаржене рішення, обрав неефективний спосіб захисту порушених прав, оскільки не визначив базовий місяць з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення. Зазначає, що посадовий оклад за посадою, яку займав позивач до березня 2018 року востаннє підвищувався 01 січня 2008 року, відповідно до  постанови Кабінету Міністрів України  від 07 листопада 2007 року № 1294, то згідно до ст. 10-2 Постанови № 1078 базовий місяць для нарахування індексації грошового забезпечення з 01 грудня 2015 року має застосовуватись січень 2018 року. Відповідач зобов`язаний був з березня 2018 року виплачувати фіксовану суму індексації грошового забезпечення(що розраховується, як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу), а у разі коли величина індексу споживчих цін перевищить поріг в розмірі 103 відсотка, то в підвищеному розмірі, аж до наступного підвищення тарифної ставки(окладу), при якому сума збільшення грошового забезпечення(заробітної плати) перевищить фіксовану суму індексації. Правила нарахування та виплати індексації починаючи з грудня 2015 року одинакові для усіх без виключення, та новоприйняті або переведені військовослужбовці жодним чином не можуть бути обмежені у виплаті, оскільки обчислення індексу споживчих цін проводиться з місяця наступного за місяцем підвищення посадового окладу за посадою згідно рішень Уряду.
У відповідь на апеляційну скаргу позивача, відповідач подав відзив, в якому заперечив проти вимог апеляційної скарги, просить залишити їх без задоволення з огляду на те, що обрахунок індексації покладається на відповідача, а тому підстави для зобов`язання останнього здійснити розрахунок індексації позивача з урахуванням базового місяця «січень 2008 року» відсутні.
Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, хоча належно повідомлені про дату час та місце розгляду справи. 
Відсутність сторін у справі, належних чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України, не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до норми ст.205 цього Кодексу. 
Згідно ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, ознайомившись з доводами апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржене рішення залишити без змін з огляду на наступне.
Як встановлено судом наказом Командира військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України (по стройовій частині) від 17.05.2019  року № 97, старшого сержанта ОСОБА_1 (Г-027440) санітара – стрільця 2 відділення 4 взводу оперативного призначення 2 роти оперативного призначення батальйону оперативного призначення (резервного батальйону) імені Героя України генерал – майора Сергія Кульчицького, виключено із списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення.  
Військова частина НОМЕР_2 листом від 03.06.2020 року за № 1/66/9-1062-К-26, повідомила позивача про те, що з 01 січня 2018 року було відмінено виплату щомісячної додаткової грошової винагороди, згідно з розпорядженням командувача Національної гвардії України, так як вона не входила в нарахування та виплату основних видів виплат. З 01 січня 2018 року було збільшено розмір основної щомісячної премії, яка входить в основні види нарахування та виплати. У листі вказують, що щомісячна додаткова грошова винагорода у січні, лютому 2018 року не виплачувалася так як її було відмінено, а розмір щомісячної премії був збільшений. Згідно документів виплата щомісячної премії була здійснена за січень 2018 року і.т.д., а в грудні місяці здійснюється виплата за листопад і за грудень поточного року. Також відповідач в листі покликається на те, що з 01 березня 2018 року згідно Наказу МВС України № 200 від 15.03.2018 року був збільшений розмір посадових окладів військовослужбовців, а розмір щомісячної премії було відповідно зменшений, тому в квітні 2018 року позивач отримала щомісячну премію за березень 2018 року в зменшеному розмірі. 
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення, позивач, з метою відновлення порушених прав звернулася до суду із позовом.
Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку про те, що у період з 01.12.2015 року по 17.05.2019 року, відповідач протиправно, без наявності для цього правових підстав не нараховував та не виплачував позивачу індексацію її грошового забезпечення. Разом з тим, суд першої інстанції зазначив, що нарахування індексації належить до безпосередніх повноважень відповідача як роботодавця та оскільки така індексація позивачу не нараховувалася, суд позбавлений можливості перевірити правильність її нарахування та, відповідно,  стягнути її на користь позивача її суму, а тому позовна вимога про зобов`язання відповідача – Військову частину НОМЕР_1  встановити, для нарахування індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 з 01.12.2015 року базовий місяць січень 2008 року, а з 01.03.2018 року фіксовану суму індексації в розмірі 4 258, 75 грн., не підлягає до задоволення.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, зважаючи на наступні міркування. При цьому, апеляційний суд наголошує, що згідно норми ст.308 Кодексу адміністративного судочинства перевірка висновків суду першої інстанції здійснюється в межах доводів апеляційної скарги, тому такі висновки досліджуються лише в частині вимог, в задоволенні яких було відмовлено.
Відповідно до ст. 1 Закону України “Про індексацію грошових доходів населення” від 03.07.1991 №1282-XII (далі - Закон України №1282-ХІІ) індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення трудових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Згідно з ч.ч. 1,6 ст. 2, ч. 1 ст. 4 Закону України №1282-ХІІ, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії, стипендії, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка (з 01.01.2016 - 103 відсотка).
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України №1282-ХІІ індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів.
Сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону України №1282-ХІІ, підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.
Таким чином індексація заробітної плати є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. Проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Як зазначив Верховний Суд у постановах від 19 червня 2019 року (справа № 825/1987/17), від 20 листопада 2019 року (справа № 620/1892/19), від 05 лютого 2020 року (справа № 825/565/17) індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.
Як вбачається з архівної відомості з січня 2015 року по грудень 2015 року позивачу індексація грошового забезпечення виплачувалася періодично, зокрема: у травні, листопаді, грудні. З архівної відомості з січня 2016 року по грудень 2016 року позивачу індексація грошового забезпечення виплачувалася періодично, зокрема: у грудні. З архівної відомості з січня 2017 року по грудень 2017 року позивачу індексація грошового забезпечення не нараховувалася та не виплачувалася. З архівної відомості з січня 2018 року по грудень 2018 року позивачу індексація грошового забезпечення виплачувалася періодично, зокрема: у грудні. З архівної відомості з січня 2019 року по грудень 2019 року позивачу індексація грошового забезпечення виплачувалася періодично, зокрема: у січні, лютому, березні, квітні, травні, червні. 
Ненарахування та невиплата індексації заробітної плати є обмеженням права позивача на майно, що є незаконним.
Суд першої інстанції вірно вважав, що індексація грошового забезпечення позивачу не нараховувалася та не виплачувалася.
Індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці (грошового забезпечення). За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. Тобто, визначення та нарахування суми індексації за певний період належить до дискреційних повноважень відповідача
Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.
Отже, під дискреційним повноваженням суд розуміє таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.
З приводу позовних вимог щодо зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити, з урахуванням січня 2008 року, як базового місяця, та фіксованої суми індексації в розмірі 4 258, 75 грн., на користь ОСОБА_1 заборгованість по невиплаті індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 17.05.2019 року в сумі 147 915, 55 грн, суд зазначає, що нарахування індексації належить до безпосередніх повноважень відповідача як роботодавця та оскільки така індексація позивачу не нараховувалася, суд позбавлений можливості стягнути на користь позивача її суму як і перевірити правильність і повноту такого нарахування. Так, з аналізу норм Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення слідує, що розрахунок індексації грошового забезпечення є компетенцією відповідача як органу, в якому позивач проходив службу, і який виплачував йому грошове забезпечення. Саме на відповідача, за наявності законних підстав, покладається обов`язок нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення.
Таким чином, визначення розміру індексації грошового забезпечення, який підлягає виплаті на користь позивача належить до компетенції відповідача і суд не має повноважень здійснювати його розрахунок до моменту проведення такого розрахунку відповідачем. Суд звертає увагу позивача на те, що питання визначення базового місяця, наявності факту перевищення індексом споживчих цін порогу індексації у взаємозв`язку з розміром грошового забезпечення, що має виплачуватись позивачу, належить до компетенції відповідача саме при нарахуванні таких сум, а тому вимога позивача в частині зобов`язання відповідача встановити базовий місяць для обчислення індексації не підлягає задоволенню, оскільки є передчасною та спрямована на захист ще не порушеного права, що суперечить статті 5 КАС України, в той час як судовий захист може надаватися лише порушеним правам.
Оскільки на час розгляду цієї справи та прийняття рішення у ній нарахування та виплата на користь позивача індексації грошового забезпечення відповідачем, як роботодавцем позивача не здійснені, суд вважає, що за таких обставин та встановленого правового регулювання відсутні порушення прав позивача щодо правильного нарахування на його користь відповідачем розміру індексації грошового забезпечення. При цьому слід зазначити, що з урахуванням наведеного, відсутні підстави для зобов`язання відповідача застосовувати базовий місяць для обрахування індексації, так як фактично такий обрахунок не здійснювався відповідачем.
Відповідно до ч. 1ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В частині доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені сторонами, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.
Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованогост.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді.
З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст.  243,  308,  310,  315,  316,  321,  322,  325,  328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2020 року у справі №380/6062/20 – без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та не може бути оскаржена, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя	 	О. І. Довга 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	І. І. Запотічний  	
Повне судове рішення складено 02 грудня 2020 року.