ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/1954/17                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Мазур А.С.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 грудня 2020 року                                                                          м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді            Ключковича В.Ю.,
суддів          Бужак Н.П.,                 
                                                                                                            Костюк Л.О.,          

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 листопада 2017 року (прийняту в порядку письмового провадження, суддя Мазур А.С.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" Костенка Ігоря Івановича про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, - 

                                                 В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" Костенка Ігоря Івановича, у якій просила:
- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" Костенка Ігоря Івановича щодо невключення ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;
- зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" Костенка Ігоря Івановича включити до переліку вкладників та надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про вкладника - ОСОБА_1 , стосовно якої необхідно здійснити виплату за Додатковим договором банківського вкладу (депозиту) від 04.04.2016 №1 до Договору №228D-646063 банківського вкладу «Новорічний старт» від 15.12.2016 у розмірі 199000 грн. за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;
- зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_1 до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ КБ «Хрещатик» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 листопада 2017 року адміністративний позов було задоволено частково, а саме: визнано протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «КБ «Хрещатик» Костенка Ігоря Івановича щодо не включення ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; зобов`язано уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «КБ «Хрещатик» Костенка Ігоря Івановича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зміни та доповнення до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, стосовно ОСОБА_1 , відкритих у Публічному акціонерному товаристві «КБ «Хрещатик», у межах гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами; в іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з такою постановою, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" подала апеляційну скаргу, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 листопада 2017 року та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що позивач не є вкладником банку у розумінні чинного законодавства.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а рішення суду без змін та зазначає, що твердження апелянта про те, що вона не набула статусу вкладника банку, не відповідають приписам законодавства.
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 11 січня 2018 року постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 листопада 2017 року скасовано, у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 18 серпня 2020 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 11 січня 2018 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до Шостого апеляційного адміністративного суду.
Скасовуючи постанову суду апеляційної інстанції Верховний Суд зазначив, що в касаційній скарзі позивач вказує, що ним відкрито рахунок в ПАТ КБ «Хрещатик», на який перераховано кошти з рахунку ОСОБА_2 , однак жодних доказів вказаного матеріали справи не містять. Відтак, для вирішення даної справи обов`язково необхідно встановити: чи відкрито рахунок позивача в ПАТ КБ «Хрещатик», чи перебували     на дату віднесення банку до категорії неплатоспроможних та введення тимчасової адміністрації, тобто станом на 05.04.2016, кошти на банківському рахунку позивача разом з нарахованими відсотками в сумі не менше 10 грн., оскільки матеріали справи не містять карток особових рахунків, банківських виписок, тощо.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 вересня 2020 року прийнято до провадження судді Шостого апеляційного адміністративного суду Ключковича В.Ю. адміністративну справу № 826/1954/17.
Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів справи,   між ОСОБА_2 та ПАТ «КБ «Хрещатик» укладено договір банківського вкладу «Новорічний стандарт» від 15.12.2015 № 228D-646063, відповідно до умов якого банк приймає грошові кошти вкладника в сумі 199000,00 грн. на термін з 15.12.2015 по 15.06.2016 (а.с.17-18, т.1).
На підставі та на виконання умов зазначеного договору ОСОБА_2 перераховано вказану суму коштів на вкладний депозитний рахунок № НОМЕР_1 .
04.04.2016 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір дарування грошових коштів (а.с.14, т.1), згідно з умовами якого ОСОБА_2 подарував ОСОБА_1 грошові кошти, які знаходяться на вкладному (депозитному) рахунку № НОМЕР_1 , відкритому на ім`я ОСОБА_2 в Дегтярівському відділенні ПАТ «КБ «Хрещатик» на підставі вищевказаного договору № 228D-646063 банківського вкладу «Новорічний старт» в національній валюті із щомісячною сплатою процентів (6 місяців з пролонгацією) від 15.12.2015 у розмірі 199000,00 грн. з нарахованими відсотками, компенсаціями тощо.
Крім того, 04.04.2016 між ПАТ «КБ «Хрещатик» як Банком з однієї сторони, гр. ОСОБА_2 , що йменується в подальшому «Вкладник» та ОСОБА_1 , що йменується в подальшому «Новий вкладник» з третьої сторони, укладено додатковий договір № 1 до договору № 228D-646063 банківського вкладу «Новорічний старт» в національній валюті із щомісячною сплатою процентів (6 місяців з пролонгацією) від 15.12.2015, відповідно до умов якого фактично майнові права гр. ОСОБА_2 за зазначеним вище Договором банківського вкладу передано позивачу, у зв`язку з чим, договір № 228D-646063 банківського вкладу «Новорічний старт» в національній валюті із щомісячною сплатою процентів (6 місяців з пролонгацією) від 15.12.2015 викладено у відповідній редакції (а.с.15, т.1).
05.04.2016 Правлінням Національного банку України прийнято постанову №234 «Про віднесення ПАТ «КБ «Хрещатик» до категорії неплатоспроможних».
На підставі зазначеної постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05.04.2016 № 463 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Хрещатик» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку», відповідно до якого розпочато процедуру виведення ПАТ «КБ «Хрещатик» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 05.04.2016 до 04.05.2016 включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «КБ «Хрещатик», визначені ст.ст. 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Костенку Ігорю Івановичу строком на один місяць з 05.04.2016 до 04.05.2016 включно.
Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 21.04.2016 № 560 продовжено строк тимчасової адміністрації в ПАТ «КБ «Хрещатик» та повноваження уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «КБ «Хрещатик» Костенка І.І. з 05.05.2016 до 04.06.2016 включно.
02.06.2016 Правлінням Національного банку України прийнято рішення від № 46-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик».
На підставі зазначеного рішення виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 03.06.2016 № 913 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик» та делегування повноважень ліквідатора банку», відповідно до якого розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик» з 06.06.2016 по 05.06.2018 включно, призначено Уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора Костенку І.І.
16.01.2017 ОСОБА_1 звернулася до банку-агенту Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із заявою щодо виплати їй гарантованої суми відшкодування.
17.01.2017 ОСОБА_1 звернулася до відповідачів із заявами щодо включення її до додаткового переліку вкладників ПАТ «КБ «Хрещатик», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.
Листом від 10.02.2017 № 2-2/681 Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" повідомила позивача про те, що рішення щодо вкладів, кошти по яким, зокрема були подаровані, ще не прийнято.
Листом від 08.02.2017 № 21-036-3140/17 Фонд гарантування вкладів фізичних осіб повідомив позивача про те, що включення до переліку вкладників належить до компетенції Уповноваженої особи, а тому ОСОБА_1 слід звернутися саме до неї для отримання відповідної інформації.
ОСОБА_1 , вважаючи, що її протиправно не було включено до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «КБ «Хрещатик», звернулася до суду з даним адміністративним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є вкладником банку у розумінні ст. 2 Закону № 4452-VI і Уповноваженою особою було протиправно не включено її до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду. Вказує, що за договором дарування право власності на відповідні кошти перейшли до позивача.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів приходить до наступного.
Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені, зокрема, Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (тут і далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; Закон № 4452-VI).
Виконання зобов`язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов`язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми, встановленої адміністративною радою Фонду на дату прийняття такого рішення незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000,00 грн. Фонд не відшкодовує кошти: передані банку в довірче управління; за вкладом у розмірі менше 10 гривень; за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред`явника.
Згідно з положеннями п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону № 4452-VI вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти, в свою чергу.
Пунктом 4 ч. 1 ст. 2 Закону № 4452-VI передбачено, що вкладником є фізична особа (крім фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.
Згідно з положеннями ст. 27 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.
Протягом шести днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур`єр", "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, відповідно до п. 16 ч. 1 ст. 2 Закону № 4452-VI називається тимчасовою адміністрацією.
Відповідно до ч. 2 ст. 34 Закону № 4452-VI не пізніше наступного робочого дня після початку тимчасової адміністрації Фонд розміщує інформацію про запровадження тимчасової адміністрації в банку на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет і не пізніше ніж через 10 днів публікує її в газетах "Урядовий кур`єр" або "Голос України".
Частинами 3, 5 цієї статті також передбачено, що виконавча дирекція Фонду не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних призначає з числа працівників Фонду уповноважену особу Фонду. Уповноважена особа Фонду повинна відповідати вимогам, встановленим Фондом. Рішення про призначення уповноваженої особи Фонду доводиться Фондом до головного офісу банку та до кожного відокремленого підрозділу банку негайно.
Під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.
Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону № 4452-VI з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.
За частиною третьою цієї ж статті правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після початку процедури виведення Фондом банку з ринку, є нікчемними.
Системний аналіз положень Закону № 4452-VI дає підстави дійти до висновку про те, що держава через відповідні фінансові та організаційні механізми бере активну участь та створює належні умови для функціонування відповідно до цього Закону системи гарантування вкладів фізичних осіб шляхом забезпечення фізичній особі, яка на момент прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, мала у такому банку вклад (від 10 грн), відшкодування суми коштів, розміщених на цьому вкладі, включаючи нараховані відсотки, за рахунок коштів ФГВФО у межах суми, встановленої адміністративною радою Фонду, яка не може бути меншою 200000 грн. Фактична виплата гарантованої суми відшкодування здійснюється ФГВФО відповідно до затверджених виконавчою дирекцією Фонду реєстрів вкладників, сформованих на підставі переліку вкладників з визначенням суми відшкодування для кожного з них, що складаються уповноваженою особою Фонду.
Отже, Закон № 4452-VI пов`язує виникнення права на відшкодування суми коштів за вкладом разом з нарахованими на дату віднесення банку до категорії неплатоспроможних відсотками з настанням таких обставин: 1) прийняття Національним банком України рішення про віднесення відповідного банку до категорії неплатоспроможних; 2) наявність на дату віднесення банку до категорії неплатоспроможних у фізичної особи банківського вкладу за договором, укладеним до вказаної дати; 3) наявність на зазначеному банківському вкладі фізичної особи коштів разом з нарахованими відсотками на суму не менше 10 грн; 4) включення уповноваженою особою Фонду фізичної особи до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування суми коштів за вкладами, з визначенням конкретної суми відшкодування; 5) затвердження виконавчою дирекцією Фонду реєстрів вкладників, які мають право на відшкодування сум коштів за банківськими вкладами, відповідно до складеного уповноваженою особою Фонду переліку вкладників; 6) опублікування Фондом оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур`єр", "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет, що здійснюється не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Як встановлено судом апеляційної інстанції та підтверджено матеріалами справи, на дату прийняття Правлінням НБУ постанови від 05.04.2016 № 234 "Про віднесення ПАТ "КБ "Хрещатик" до категорії неплатоспроможних" на рахунку позивача НОМЕР_2, відкритому відповідно до укладеного договору банківського рахунку знаходилась сума 199  000, 00 гривень, що підтверджується випискою по особовому рахунку ОСОБА_1 у ПАТ "КБ "Хрещатик" за період з 04.04.2016 по 19.10.2016 та випискою по особовому рахунку ОСОБА_1 у ПАТ "КБ "Хрещатик" за період з 05.04.2016 по 05.04.2016; та на рахунку № НОМЕР_2 , відкритому відповідно до укладеного договору банківського рахунку у розмірі 530, 70 гривень, що підтверджується випискою по особовому рахунку ОСОБА_1 у ПАТ "КБ "Хрещатик" за період з 04.04.2016 по 19.10.2016 та випискою по особовому рахунку ОСОБА_1 у ПАТ "КБ "Хрещатик" за період з 05.04.2016 по 05.04.2016.
Разом з тим, Уповноваженою особою Фонду позивача не було включено до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування суми вкладу за рахунок коштів ФГВФО.
Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначає порядок складання Уповноваженою особою Фонду переліку вкладників, які мають право на відшкодування сум коштів за банківськими вкладами, а також підстави та умови, за наявності яких відшкодування суми коштів за банківським вкладом фізичним особам за рахунок коштів ФГВФО не здійснюється.
Згідно з положеннями статей 37, 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд або його Уповноважена особа наділені повноваженнями щодо виявлення факту нікчемності правочинів шляхом здійснення перевірки вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною 3 статті 38 цього Закону.
Колегія суддів зазначає, що на позивача у цій справі поширюється конституційний принцип "для особи приватного права дозволено все, що не заборонено законом", який закріплений в частині першій статті 19 Конституції України та сформульований наступним чином: правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Тоді, як застосовуючи частину 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Фонд або його Уповноважена особа зобов`язані дотримуватися положень частини другої статті 19 Конституції України відповідно до якої, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Забезпечуючи виконання статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" відповідач, фактично, позбавлений дискреційних повноважень, під якими слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Тобто, дискреційним є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною.
Так, на виконання своїх повноважень Уповноважена особа Фонду: 1) діє без довіреності від імені банку, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку; 2) видає накази та розпорядження, дає доручення, обов`язкові до виконання працівниками банку; 4) повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 6) звертається до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення в разі виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку або інших осіб стосовно банку (частини 2 та 3 статті 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").
З аналізу наведеної правової норми вбачається, що Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" не передбачені такі дії Уповноваженої особи Фонду як блокування коштів за договорами, нікчемність яких може бути встановлена в майбутньому, при формуванні списків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду.
Аналогічний висновок зроблений у постановах Верховного Суду від 31.10.2018 у справі № 826/11920/15 та від 20.11.2018 у справі № 804/4554/15.
Таким чином, здійснюючи блокування рахунку позивача без надсилання йому повідомлення з приводу нікчемності відповідного правочину (договору банківського вкладу) або транзакції за цим договором, Уповноважена особа Фонду вийшла за межі повноважень, визначених Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".
Колегія судів також враховує, що право громадянина на власність як важливий атрибут правової держави і демократичного суспільства закріплено в Конституції України, у якій установлено основні положення щодо власності (статті 13, 41, 142 та 143 Конституції України), закріплено рівність усіх суб`єктів права власності (статті 1 та 13 Конституції України), гарантії права власності та обов`язки власників (статті 13 і 41 Конституції України). Крім того, стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.
Поширення на грошові кошти, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника), режиму права власності підтверджується положеннями статей 1058, 1066 ЦК України та статей 8, 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ грошей в Україні", відповідно до яких, зокрема, власник рахунку має право у будь-який час розпоряджатися коштами, які перебувають на такому рахунку на умовах та у порядку, встановленому Законом та договором.
Дотримання прав вкладників банків передусім проявляється в законодавчих гарантіях повернення всієї суми вкладу та процентів на неї або доходів у іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором банківського вкладу (частина 1 статті 1058 Цивільного кодексу України). У разі визнання банку неплатоспроможним гарантією забезпечення прав вкладників є поетапне відшкодування в порядку, передбаченому законом, суми за вкладом: Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку; у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, в порядку загальних правил відшкодування за процедурами ліквідації.
Відповідно до позиції Конституційного Суду України, сформованої в Рішенні від 22.09.2005 № 5-рп/2005, до обмеження прав належить звуження їх змісту й обсягу, проте сутність змісту основного права не може бути порушена. Крім того, у Рішенні від 22.05.2018 №5-р/2018 Конституційний Суд України зазначив, що обмеження стосовно реалізації конституційних прав не можуть бути свавільними та несправедливими, мають установлюватися виключно Конституцією й законами, переслідувати легітимну мету, бути зумовленими суспільною необхідністю її досягнення, пропорційними й обґрунтованими.
Враховуючи вищенаведене, зміст статті 41 Конституції України поширюється на право вкладника - фізичної особи вимагати отримання відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду.
Відповідно до статті 75 Закону України "Про банки і банківську діяльність" рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемного є банківською таємницею.
Рішення Правління Національного банку України "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Хрещатик" до категорії неплатоспроможних" прийнято 05.04.2016.
04.04.2016 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір дарування грошових коштів (а.с.14, т.1), згідно з умовами якого ОСОБА_2 подарував ОСОБА_1 грошові кошти, які знаходяться на вкладному (депозитному) рахунку № НОМЕР_1 , відкритому на ім`я ОСОБА_2 в Дегтярівському відділенні ПАТ «КБ «Хрещатик» на підставі вищевказаного договору № 228D-646063 банківського вкладу «Новорічний старт» в національній валюті із щомісячною сплатою процентів (6 місяців з пролонгацією) від 15.12.2015 у розмірі 199000,00 грн. з нарахованими відсотками, компенсаціями тощо.
Крім того, 04.04.2016 між ПАТ «КБ «Хрещатик» як Банком з однієї сторони, гр. ОСОБА_2 , що йменується в подальшому «Вкладник» та ОСОБА_1 , що йменується в подальшому «Новий вкладник» з третьої сторони, укладено додатковий договір № 1 до договору № 228D-646063 банківського вкладу «Новорічний старт» в національній валюті із щомісячною сплатою процентів (6 місяців з пролонгацією) від 15.12.2015, відповідно до умов якого фактично майнові права гр. ОСОБА_2 за зазначеним вище Договором банківського вкладу передано позивачу, у зв`язку з чим, договір № 228D-646063 банківського вкладу «Новорічний старт» в національній валюті із щомісячною сплатою процентів (6 місяців з пролонгацією) від 15.12.2015 викладено у відповідній редакції (а.с.15, т.1).
Отже, вищевказаний договір дарування укладено 04.04.2016, тобто до віднесення банку до категорії неплатоспроможних. Дія у цей час постанови Національного банку України від 04.04.2016 №231/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» до категорії проблемних» не перешкоджала укладенню такого договору.
Приписи п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначають вклад як кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.
Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що вкладником є, зокрема, фізична особа, яка уклала договір банківського вкладу (депозиту), кошти на який залучені банком від вкладника.
На думку судової колегії, під укладенням договору банківського вкладу зважаючи на мету прийняття Закону, можна розуміти не лише безпосереднє підписання первинного договору банківського вкладу між вкладником і банком, а й внесення змін до нього шляхом передачі прав вкладника іншому новому вкладнику із перерахуванням коштів за вкладом на інший, належний новому вкладнику рахунок.
При цьому, суд апеляційної інстанції вважає, що передача прав вкладника новому можлива у випадку, коли вчиненню таких дій передує здійснення між останніми іншої (інших) юридично значимих дій, як то, наприклад, укладення договору дарування.
За таких обставин, колегія суддів зазначає, що за договором дарування від 04.04.2016 до позивача перейшли права вкладника, адже відповідні правомочності набуті останнім на підставі Додаткового договору від 04.04.2016 № 1 до Договору № 228D-646063 банківського вкладу «Новорічний старт» від 15.12.2015.
Таким чином, в даному випадку укладення договору дарування до запровадження тимчасової адміністрації банку та укладення з банком додаткового договору з внесенням змін до основного договору в частині визначення нового вкладника та відкриття йому нового рахунку свідчать про набуття позивачем - ОСОБА_1 статусу вкладника ПАТ «КБ «Хрещатик».
На цій підставі колегія суддів відхиляє доводи Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" стосовно того, що договір банківського вкладу є нікчемним, як такий, що укладений під час дії обмежень, встановлених постановою Правління НБУ "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Хрещатик" до категорії проблемних" та у день прийняття постанови Правління НБУ "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Хрещатик" до категорії неплатоспроможних" від 05.04.2016.
Отже, колегія суддів погоджується з позицією суду апеляційної інстанції, що позивач є особою, яка набула право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду, і неподання інформації про позивача, як вкладника банку, до переліку протягом трьох днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії є протиправним.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивач є особою, яка набула право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, і неподання інформації про позивача, як вкладника банку є протиправним.
Згідно з пункту 6 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду від 09 серпня 2012 року № 14 ( в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) було передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників.
Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №823 від 26 травня 2016 року внесено зміни до Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 9 серпня 2012 року №14. Пункт 5 розділу ІІ вказаного Положення викладено у новій редакції, зокрема, останнім абзацом визначено, що протягом дії тимчасової адміністрації та ліквідації банку уповноважена особа Фонду може надавати зміни та доповнення до переліків (така редакція діяла на час прийняття рішення судом першої інстанції).
Пунктом 2 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами Фонд складає на підставі переліку реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат за формою, наведеною у додатку 5 до цього Положення, що затверджується виконавчою дирекцією Фонду.
Враховуючи зазначені зміни, колегія суддів погоджується з висновком сдуу першої інстанції, що належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зміни та доповнення до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, стосовно ОСОБА_1 , відкритих у Публічному акціонерному товаристві «КБ «Хрещатик», у межах гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами.
Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією висловленою Верховним Судом у постанові від 30 вересня 2019 року у справі № 826/4703/16, у постанові від 30 квітня 2020 року у справі № 826/3861/16.
Відтак, системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Враховуючи, що постанова суду першої інстанції не оскаржувалось в частині відмови у задоволенні позовних вимог, то в цій частині судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.
Зазначене узгоджується з позицією, викладеною в п. 13.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20 травня 2013 року №7 , відповідно до якого у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.
Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції винесена з дотриманням норм процесуального та матеріального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування постанови суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" залишити без задоволення.
Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 листопада 2017 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя                                                                              В.Ю. Ключкович
Судді                                                                                         Н.П. Бужак
                                                                                                        Л.О. Костюк