СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" грудня 2020 р.                                                                    Справа № 913/335/20  

Колегія  суддів  у   складі:   головуючий   суддя  Шевель О.В.,  суддя Крестьянінов О.О., суддя  Пуль О.А., 
за участю секретаря судового засідання Ярітенко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Реконструкція технологічних свердловин” (вх.№2268 Л/2) на рішення господарського суду Луганської області від 03.08.2020, ухвалене суддею Вінніковим С.В. у приміщенні господарського суду Луганської області 03.08.2020 о 12:25 год. (повне рішення складено 10.08.2020) у справі № 913/335/20
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Синергія Газ Енерджи”, м.Київ, 
до Товариства з обмеженою відповідальністю “Реконструкція технологічних свердловин”, м.Кремінна, Кремінський район Луганської області, 
про стягнення 2132000,00 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Луганської області від 03.08.2020 позов ТОВ “Синергія Газ Енерджи” до ТОВ “Реконструкція технологічних свердловин” задоволено повністю. Стягнуто з відповідача на користь позивача збитки в сумі 2132000,00 грн. та судовий збір у сумі 31980,00 грн.
Суд першої інстанції зазначив, що відповідач в порушення умов специфікації №1 від 05.12.2019 до договору поставки від 05.12.209 №05122019 попередню оплату у строк до 29.02.2020 не здійснив, тобто має місце неналежне виконання ТОВ “РТС” своїх зобов`язань за договором поставки; внаслідок порушення відповідачем умов договору  – несвоєчасного виконання покупцем свого обов`язку щодо попередньої 100% оплати товару до 29.02.2020 позивач був змушений укласти з ТОВ “Альфа Трейд Пром” договір поставки від 20.04.2020 №2004/20 та продати товар за ціною нижчою ніж очікував; при цьому останнє перебуває у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням відповідачем умов договору; бездіяльність покупця (ТОВ “РТС”) щодо своєчасного здійснення попередньої 100% оплати товару до 29.02.2020 за договором  поставки від 05.12.2019 №05122019 є винною в силу положень ч.1 ст.614 ЦК України, оскільки відповідачем не доведено, що ним вжито всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання свого зобов`язання за договором поставки від 20.04.2020 №2004/20; таким чином, судом встановлена наявність всіх елементів юридичного складу, необхідного для відшкодування позивачеві відповідачем збитків (упущеної вигоди в сумі 2132000,00 грн., яка складається з різниці між очікуваною та фактично отриманою сумую доходу), завданих порушенням договірного обов`язку з виконання умов договору в частині своєчасного здійснення попередньої 100% оплати товару до 29.02.2020 за договором  поставки від 05.12.2019 №05122019.
Відповідач, ТОВ “Реконструкція технологічних свердловин”, із рішенням не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій просить: оскаржуване рішення скасувати повністю, ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити в позові, стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати. 
Апелянт зазначає, що дії з передачі предмета поставки, передбачені ст.655, 692 ЦК України, позивачем не виконано, тобто ТОВ “Синергія Газ Енерджи” залишилося власником товару, який згодом було відчужено, а відтак, на думку заявника, відсутні підстави для застосування ст. 22, 673, 675, 678 ЦК України, ст. 224, 225 ГК України щодо стягнення збитків; позивач не направляв відповідачеві рахунок-фактуру для проведення оплати; позивач не довів, що в діях відповідача була протиправна поведінка, тобто відсутні всі елементи складу цивільного (господарського) правопорушення; позивачем не доведено, що заявлена упущена вигода не є абстрактною, а дійсно була б отримана у разі, якщо б відповідач не здійснював протиправних дій; наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу не є підставою для його стягнення; отримання позивачем прибутку від продажу предмета поставки третій особі виключає можливість стягнення з відповідача збитків у вигляді упущеної вигоди.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.10.2020 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Шевель О.В., суддя Крестьянінов О.О., суддя Фоміна В.О.) відкрито апеляційне провадження за вказаною скаргою, призначено її розгляд на 03.11.2020, встановлено учасникам справи строк до 29.10.2020 для подання відзивів на апеляційну скаргу, заяв, клопотань тощо.
16.10.2020, тобто в межах визначеного судом строку, позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що доводи відповідача не спростовують висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду. Зокрема, позивач стверджує, що в судовому засіданні 03.08.2020 представником відповідача підтверджено, що ТОВ "Реконструкція технологічних свердловин" в односторонньому порядку переглянуло умови договору поставки в частині вартості товару та дійшло висновку про відмову від виконання договору, що, на думку позивача, є підставою для стягнення з відповідача упущеної вигоди.
Ухвалою від 03.11.2020 в судовому засіданні було оголошено перерву до 26.11.2020.
25.11.2020 у зв`язку з відпусткою судді Фоміної В.О. було здійснено повторний автоматизований розподіл даної справи, за результатами якого визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Шевель О.В., суддя Крестьянінов О.О., суддя Пуль О.А.
У судовому засіданні 26.11.2020 було оголошено перерву до 03.12.2020.
26.11.2020 (після судового засідання) до суду надійшли додаткові пояснення позивача, в яких даний учасник справи зазначає, що товар, обумовлений договором поставки №2811/19 від 28.11.2019, укладеним між ТОВ “Синергія Газ Енерджи” та ТОВ “Квант Плюс”, був закуплений позивачем саме з метою виконання зобов`язань за договором поставки від 05.12.209 №05122019; позивач неодноразово звертався до відповідача з листами, в яких зазначав про необхідність виконання умов договору, однак будь-яких зустрічних дій відповідачем не здійснено; позивач з метою мінімізації заподіяної відповідачем шкоди був вимушений здійснити реалізацію товару за нижчою ціною іншому підприємству.
01.12.2020 відповідач надав письмові пояснення, в яких зазначає, що письмової відмови від виконання спірного договору поставки зі сторони ТОВ “Реконструкція технологічних свердловин” не було; відповідач не одержував від позивача рахунки-фактури за вказаним договором поставки.
01.12.2020 позивач надав письмові пояснення, в яких зазначає, що умови договору поставки не пов`язують настання обов`язку щодо здійснення попередньої оплати за товар із отриманням покупцем рахунку-фактури від постачальника; ТОВ “Синергія Газ Енерджи” за результатами закупівлі товару здійснило додаткові роботи по його комплектації, перевірці, що впливало разом із сумою закладеного прибутку на формування ціни; у зв`язку з невиконанням ТОВ “Реконструкція технологічних свердловин” взятих на себе обов`язків за договором та односторонньою відмовою, вираженою в бездіяльності та явній втраті господарського інтересу до товару, позивач був змушений реалізувати товар іншому покупцеві за ціною, щодо якої сторонами було досягнуто згоди.
У судовому засіданні 03.12.2020 представники сторін (у режимі відеоконференції) підтримали викладену ними письмово правову позицію.
В ході розгляду даної справи судом апеляційної інстанції, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом  у межах строку, встановленого ч. 1 ст. 273 ГПК України. 
За таких обставин колегія суддів, дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, дійшла висновку про закінчення розгляду апеляційної скарги у даному судовому засіданні. 
Відповідно до ч.1 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За приписами ч.2 цієї норми, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В ході розгляду даної справи судом апеляційної інстанції було в повному обсязі досліджено письмові докази у справі у відповідності до приписів ч.1 ст.210 ГПК України.
Присутні в судовому засіданні представники сторін погодилися з тим, що судом досліджено всі докази, які надано до справи у відповідності до ст.74 ГПК України та які стосуються меж апеляційного розгляду справи.
У відповідності до вимог ст.282 ГПК України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду зазначає, що встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини даної справи є наступними.
05.12.2019 між ТОВ “Синергія Газ Енерджі” (постачальник) та ТОВ “Реконструкція технологічних свердловин” (покупець) укладено договір №05122019 (т.1,а.с.9), за умовами якого постачальник зобов`язався передати у власність покупця, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити товар відповідно до специфікації до цього договору, що додається до договору і є його невід`ємною частиною (п.1.1 договору).
Загальна сума договору визначається як сума вартості поставленого за цим договором товару згідно специфікації та оплачених рахунків-фактур (п.2.2 договору).
Відповідно до п.2.4 договору порядок та умови розрахунків вказуються в специфікації.
Постачання товару здійснюється способом, погодженим сторонами та зазначеним у специфікації (п.6.1 договору). 
Згідно з п.8.1 договору він вступає в силу з моменту його підписання сторонами і скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2020. Закінчення терміну дії договору не звільняє сторони від виконання тих зобов`язань, що залишилися невиконаними.
05.12.2019 між сторонами підписана специфікація №1 (т.1, а.с.13), Відповідно до п.4 якої загальна вартість товару, що поставляється по цій специфікації, складає 4182600,00 грн. У п.6 специфікації сторони передбачили умови оплати – 100% оплата до 27.12.2019. 
Також сторони визначили строк поставки: до 30.12.2019 за умови здійснення оплати, зазначеної у п.6 даної специфікації (п.7 специфікації). Відповідно до п.5 специфікації, поставка здійснюється на умовах DDP – склад покупця (Інкотермс 2010).
26.12.2019 відповідач звернувся до позивача з листом від 26.12.2019 №263-19 (т.1, а.с.69), у якому просив продовжити термін дії специфікації та надав додаткову угоду №1 до специфікації №1 від 05.12.2019 для підписання у двох примірниках.
У додатковій угоді №1 від 24.12.2019 до специфікації №1 від 05.12.2019 до договору поставки від 05.12.2019 №05122019, яка підписана сторонами (т.1, а.с.70), сторони внесли зміни до специфікації, зокрема, п.6 виклали у наступній редакції: “Умови оплати: 100% оплата до 26.02.2020 року”. Пункт 7 специфікації викладено у наступній редакції: “Строк поставки: до 29 лютого 2020 року, за умови здійснення оплати, зазначеної у п.6 даної специфікації”.
Однак у встановлений договором строк відповідач оплату не здійснив, у зв`язку з чим позивач не поставив йому товар за договором від 05.12.209 №05122019 – даних обставин учасники справи не заперечують.
Позивач наполягає на тому, що ТОВ “Синергія Газ Енерджі” зазнало збитків у вигляді 2132000,00 грн. упущеної вигоди. Розмір вказаної даний учасник справи обґрунтовує  посиланням на наступні обставини.
До укладення спірного договору поставки від 05.12.2020 №05122019 позивач придбав товар, що є предметом даного договору, у ТОВ “Квант Плюс” згідно з договором поставки від 28.11.2019 №2811/19 (т.1, а.с.15), сплативши за вказаний товар обумовлену сторонами ціну – 1690000,00 грн. (т.1, а.с.19, 20). 
В подальшому спірний товар, не оплачений відповідачем, позивачем було продано ТОВ “Альфа Трейд Пром” згідно з договором поставки від 20.04.2020 №2004/20 за ціною 2050600,00 грн. (т.1, а.с.27 – 32). Як встановлено місцевим господарським судом на підставі наданих позивачем доказів щодо цінових пропозицій на аналогічний товар (т.1, а.с.71 – 84), дана ціна приблизно відповідає середній ринковій вартості вказаного товару.
Вважаючи свої права порушеними, ТОВ “Синергія Газ Енерджі” звернулося до господарського суду з позовною заявою, у якій просило стягнути суму упущеної вигоди 2132000,00 грн. 
Розмір вказаної суми ТОВ “Синергія Газ Енерджі” визначило як різницю між ціною, за яку планувало продати придбаний ним за 1690000,00 грн. товар відповідачеві згідно з договором 05.12.2020 (4182600,00 грн.) та ціною, за якою його фактично було продано іншому покупцеві, ТОВ “Альфа Трейд Пром” (2050600,00 грн.).
За результатами розгляду справи суд першої інстанції задовольнив позов – з наведених вище підстав.
Надаючи оцінку аргументам місцевого господарського суду згідно з підпунктом б) пункту 3 частини 1 статті 282 ГПК України, з урахуванням меж апеляційного перегляду у відповідності до вищенаведених приписів ст.269 ГПК України, колегія суддів зазначає наступне.
Збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ кредитора, яке пов`язане з утиском його інтересів як учасника певних суспільних відносин і яке виражається у зроблених ним витратах, у втраті або пошкодженні його майна, у втраті доходів, які він повинен був отримати.
Статтею 22 ЦК України  визначено поняття збитків, яке поділяється на дві частини (види): реальні збитки і упущена вигода.
Статтею 224 ГК України    передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушені. Під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.
Згідно з приписами ч.1 ст.225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.
Відшкодування збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності і для застосування такої міри відповідальності необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності особи; шкідливого результату такої поведінки (збитків), наявності та розміру понесених збитків; причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного з елементів відповідальність у вигляду відшкодування збитків не настає.
За приписами ст.623 ЦК України, розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання (ч.2, 3, 4 ст.623). 
Отже, для правильного вирішення спорів, пов`язаних з відшкодуванням шкоди, важливе значення має розподіл між сторонами обов`язку доказування, тобто визначення, які юридичні факти повинен довести позивач або відповідач.
Виходячи з цього, позивач повинен довести факт спричинення збитків, обґрунтувати їх розмір, довести безпосередній причинний зв`язок між правопорушенням та заподіянням збитків і розмір відшкодування. Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою потерпілої сторони.
Враховуючи припис ч.4 ст.623 ЦК України, на кредитора покладений обов`язок довести розмір збитків, заподіяних йому порушенням зобов`язання. При цьому кредитор повинен не тільки точно підрахувати розмір збитків, але й підтвердити їх документально. При визначенні розміру упущеної вигоди мають враховуватися тільки ті точні дані, які безспірно підтверджують реальну можливість отримання грошових сум або інших цінностей, якби зобов`язання було виконано боржником належним чином.
Крім того, законодавець встановлює, що при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання. Тобто, доказуючи наявність упущеної вигоди, кредитор має довести факти вжиття певних заходів щодо одержання таких доходів. Якщо неодержання кредитором очікуваних доходів є наслідком недбалої поведінки самого кредитора, така упущена вигода не підлягатиме відшкодуванню. Отже, підставою для відшкодування упущеної вигоди є протиправні дії, які мали наслідком неотримання позивачем доходу, на який він розраховував.
Відповідне узгоджується з правовою позицією, викладеною у   постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №920/715/17, у постановах Верховного Суду від 25.06.2019 у справі №  910/422/18, від 15.10.2020 у справі №922/3669/19 тощо.
Як встановлено місцевим господарським судом та не заперечується відповідачем, ТОВ “Реконструкція технологічних свердловин” дійсно не виконало свого договірного зобов`язання щодо внесення 100% попередньої оплати за товар у визначений сторонами строк.
Разом з тим, як уже зазначалося, товар, що є предметом спірного договору поставки від 05.12.2020, позивач придбав до укладення вказаного договору, а саме, 28.11.2019. При цьому матеріали справи не містять доказів, які підтверджували б посилання позивача на те, що придбання відповідного товару було здійснено з метою подальшої його реалізації виключно відповідачеві за спірним договором - враховуючи, що, як вбачається з наданих позивачем доказів, даний товар у квітні 2020 року було продано іншому покупцеві, причому за ціною, що відповідала середньоринковій. 
Згідно з вищенаведеними приписами ч.3 ст.623 ЦК України, збитки визначаються з урахуванням ринкових цін – однак як у даному випадку, згідно із встановленими місцевим господарським судом обставинами, які не заперечувалися позивачем, ціна укладеного з відповідачем договору значно перевищувала ринкову, і саме відповідну різницю позивач заявив до стягнення в даній справі. 
Отже, позивачем фактично не доведено наявності та розміру понесених збитків, так само як і причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та збитками.
Окрім того, відповідно до норм чинного законодавства, якими врегульовано спірні правовідносини, та правової позиції Верховного Суду, обов`язковою умовою для задоволення позовних вимог про стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди є доведеність тих обставин, що позивачем (кредитором) дійсно вжито певних заходів щодо одержання таких доходів, як це передбачено ч.4 ст.623 ЦК України.
Надаючи оцінку матеріалам справи на предмет дотримання позивачем приписів вищевказаної норми, колегія суддів зазначає, що до позовної заяви додано копію листа від 27.12.2019 (т.1, а.с.14), в якому позивач повідомляє відповідача про готовність поставки за умовами договору від 05.12.2019 №05122019 та просить терміново повідомити про готовність прийняти товар. Однак доказів направлення вказаного листа відповідачеві та отримання його адресатом у справі не міститься, так само як і доказів вжиття позивачем будь-яких інших заходів, спрямованих на здійснення поставки та отримання від покупця коштів. 
У наданих суду апеляційної інстанції поясненнях (т.2, а.с.23) позивач стверджує про направлення позивачем відповідачеві листів у лютому 2020 року з вимогою виконати умови договору, однак копій вказаних листів та доказів їх надіслання матеріали справи не містять.
В ході розгляду справи позивач зазначав про відсутність підстав для передання відповідачеві товару, оскільки умовами договору було передбачено стовідсоткову попередню оплату, які відповідач не здійснив.
Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст.693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до  статті 530  цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення  статті 538  цього Кодексу - на яку обґрунтовано посилається апелянт у даній справі.
Статтею 538 ЦК України (ч.3, 4) встановлено, що у разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі. Якщо зустрічне виконання обов`язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов`язку, друга сторона повинна виконати свій обов`язок.
Зі змісту вищевказаних норм вбачається, що у разі нездійснення покупцем попередньої оплати товару, зобов`язання продавця щодо поставки товару не виникає, а нездійснення ним на свій ризик поставки товару без попередньої оплати не надає продавцю права вимагати оплати такого товару. Відповідне узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постановах від 03.09.2019 у справі №910/2849/18, від 29.01.2020 у справі №903/154/19, від 25.02.2020 у справі №922/1705/19.
Позивач у суді першої та апеляційної інстанції стверджував, що бездіяльність відповідача свідчить про його фактичну відмову від виконання договору.
За загальним правилом (ст. 188 ГК України, ст. 651 ЦК України) зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.
Разом з тим, матеріали справи не містять будь-яких доказів, що свідчили б про відмову відповідача від укладеного з позивачем договору. Згідно з письмовими та усними поясненнями представників обох сторін в ході апеляційного провадження, будь-яких письмових пропозицій чи повідомлень про розірвання договору в односторонньому порядку відповідачем позивачеві не направлялося. 
Також, як було встановлено вище, сторонами було погоджено поставку товару на умовах DDP – склад покупця (Інкотермс 2010), тобто продавець мав здійснити поставку покупцю товару, який пройшов митне очищення для імпорту, без розвантаження з будь-якого прибулого транспортного засобу в названому місці призначення. Отже, обов`язок з доставки товару покупцеві було покладено саме на продавця. Однак матеріали справи не містять ні доказів вчинення ТОВ “Синергія Газ Енерджі” відповідних дій із поставки товару на склад покупця, ні відмови ТОВ “Реконструкція технологічних свердловин” від прийняття товару, визначеного договором.
За таких обставин, колегія суддів визнає передчасними твердження позивача про відмову відповідача від договору та зазначає, що, оскільки ТОВ “Синергія Газ Енерджі” не було вжито заходів в порядку ст.538 ЦК України (щодо поставки товару ТОВ “Реконструкція технологічних свердловин”, що мало б наслідком виникнення у відповідача безумовного обов`язку оплатити отриманий товар), оскільки, згідно з вищенаведеною правовою позицією Верховного Суду, нездійснення продавцем на свій ризик поставки товару без попередньої оплати не надає продавцю права вимагати оплати такого товару. 
Тобто, враховуючи, що спірний товар не було передано позивачем відповідачу і в останнього не виникло права власності на цей товар (відповідні обставини, на які посилається відповідач в апеляційній скарзі, не спростовуються позивачем), колегія суддів зазначає, що у ТОВ “Синергія Газ Енерджі” фактично не виникло права вимоги щодо стягнення з ТОВ “Реконструкція технологічних свердловин” обумовленої договором суми стовідсоткової попередньої оплати в розмірі 4182600,00 грн.
А відтак, передчасним є і висновок місцевого господарського суду про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача збитків у вигляді упущеної вигоди, оскільки позивачем не надано доказів дотримання ним вимог ч.4 ст.623 ЦК України щодо вжиття певних заходів щодо одержання від відповідача коштів у розмірі 4182600,00 грн.
Однак зазначені обставини місцевим господарським судом було залишено поза увагою.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів зазначає, що, як встановлено в ході апеляційного перегляду даної справи, позивачем в суді першої та апеляційної інстанції не обґрунтовано наявності та розміру понесених збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та збитками, не надано доказів вжиття заходів щодо одержання від відповідача обумовленої договором суми оплати.
Отже, апеляційну скаргу відповідача слід задовольнити, рішення місцевого господарського суду про задоволення позову підлягає скасуванню як таке, що постановлено за недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.
З урахуванням вимог ст.129 ГПК України, колегія суддів зазначає, що витрати відповідача зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги підлягають стягненню з позивача.
Керуючись  статтями 129, п.2 ч.1 статті 275, п.2 ч.1 статті 277, 281, 282, 284  Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Реконструкція технологічних свердловин” задовольнити.
Рішення господарського суду Луганської області від 03.08.2020 у справі №913/335/20 скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Синергія Газ Енерджи”, (пров.Лабораторний, буд.1, каб.604, м.Київ, 01133, ідентифікаційний код 40044588) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Реконструкція технологічних свердловин” (вул.Титова, буд.13, м.Кремінна Луганської області, 92905, ідентифікаційний код 33264159) 47970,00 грн. витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.
Доручити господарському суду Луганської області видати відповідний наказ.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені ст. 286 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено   10.12.2020 

Головуючий суддя                                                                    О.В. Шевель

Суддя                                                                                           О.О. Крестьянінов  

Суддя                                                                                           О.А. Пуль