ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 633/199/19                                        Головуючий суддя І інстанції Смирнов В.А.
Провадження № 22-ц/818/4462/20                        Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Справи у спорах, що виникають з договорів

П О С Т А Н О В А
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2020 року                                                                м. Харків.
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого                                        Яцини В.Б.
суддів колегії                                        Бурлака І.В., Котелевець А.В.,
за участю секретаря судового засідання        Семикрас О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на заочне рішення Печенізького районного суду Харківської області від 27 травня 2020 року, ухвалене у складі судді Смирнова В.А., по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу корпоративних прав частки у статутному капіталі ТОВ «Агрома»,

В С Т А Н О В И В :
У червні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу корпоративних прав частки у статутному капіталі ТОВ «Агрома».
Позивач просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу корпоративних прав частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «Агрома» від 11 червня 2008 року укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Назаренко О.О. та зареєстрований за № 2247.
Стягнути з ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 10264032,00 грн. ( десять мільйонів двісті шістдесят чотири тисячі тридцять дві) гривні борг по договору, з яких 2 880000, 00 ( два мільйона вісімсот вісімдесят тисяч) гривень 00 коп. - борг по договору, 7 384 032 ( сім мільйонів триста вісімдесят чотири тисячі тридцять дві) гривні, 00 коп. інфляційні збитки.
Стягнути з ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 9989, 20 грн.
Ухвалою Печенізького районного суду Харківської області від 26 грудня 2019 року задоволено клопотання представника позивача - Конопатського М.М. про витребування доказів.
Витребувано у Печенізької державної нотаріальної контори Харківської області належним чином посвідчену копію договору купівлі-продажу корпоративних прав частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрома» від 12.03.2009 року, за реєстровим номером 238. Витребувано у Печенізької районної державної адміністрації Харківської області належним чином посвідчені документи, на підставі яких було внесено зміни до установчих документів та зміни Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань стосовно ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНОСТЮ «Агрома» (ідентифікаційний код 24471767), від 15.08.2008 року, номер запису 14691050007000056 та від 12.03.2009 року, номер запису 14691050008000056.
Протокольною ухвалою Печенізького районного суду Харківської області від 01 квітня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - Лохматова І.Л. про закриття провадження у справі.
Ухвалою Печенізького районного суду Харківської області від 01 квітня 2020 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду. Мотивувальна частина ухвали містить відмову у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - Лохматова І.Л. про закриття провадження у справі.
Заочним рішенням Печенізького районного суду Харківської області від 27 травня 2020 року задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу корпоративних прав частки у статутному капіталі ТОВ «Агрома».
Визнано недійсним Договір купівлі-продажу корпоративних прав частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «Агрома» від 11 червня 2008 року укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Назаренко О.О. та зареєстрований за № 2247.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 10264032,00 гривні борг по договору, з яких 2880000,00 гривень 00 коп. - борг по договору, 7384032 гривні 00 коп. інфляційні збитки.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 9989, 20 грн.
Ухвалою Печенізького районного суду Харківської області від 06 липня 2020 року заява ОСОБА_1 про перегляд вказаного заочного рішення залишена без задоволення.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просить рішення скасувати та закрити провадження у справі, а у випадку відмови в закритті провадження у справі ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову та скасувати заходи забезпечення позову у справі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції незаконним і необґрунтованим.
Вказав, що судом порушенні правила щодо юрисдикції та протиправно відмовлено у закритті провадження у справі, оскільки корпоративний спір є господарським, та підлягає розгляду у господарському судочинстві.
Вважає, що позов поданий особою, яка не мала повноважень на підписання позову від імені позивача, а позовна заява підлягала поверненню.
Послався на те, що судом безпідставно не застосовані наслідки спливу строку позовної давності за заявою відповідача при упевненості суду в наявності підстав для задоволенні позову.
Зазначив, що не є фіктивним правочин, у якому одна сторона діяла лише про людське око, а інша - намагалася досягти правового результату.
Вказав, що районним судом було проігноровано факт набуття позивачем права власності на частку у статутному капіталі товариства саме за спірним договором.
Зауважив, що для реєстрації змін відомостей у Єдиному державному реєстрі щодо позивача недостатньо наявності лише оспорюваного договору, оскільки є необхідним вчинення позивачем додаткових юридично значимих дій та за його участю, що передують державної реєстрації змін відомостей у Єдиному державному реєстрі щодо позивача, як от: участь позивача у голосуванні на загальних зборах товариства, затвердження змін до статуту товариства, підписання рішень товариства, для державної реєстрацію змін статутних документів, як це передбачено законом.
Послався на те, що неможливо було використати оспорюваний договір для державної реєстрації позивача учасником товариства, через його дефект в написанні по батькові позивача « ОСОБА_2 » замість « ОСОБА_2 ».
Вважає, що у нього відсутній обов`язок подати документи для державної реєстрації змін у Єдиному державному реєстрі щодо позивача.
Вказав на порушення позивачем принципу добросовісності - а саме наявність недопустимої поведінки «venire contra factum proprium» (заборона на суперечливу поведінку), що суперечить добросовісності та чесній діловій практиці.
Вважає, що судом незаконно було здійснено розгляд справи у заочному порядку, чим було порушено права третьої особі та відповідача на доступ до правосуддя.
Також відповідачем було подано заперечення на ухвалу Печенізького районного суду Харківської області від 26 грудня 2019 року про витребування доказів.
ОСОБА_1 вважає, що зі змісту клопотання представника позивача про витребування доказів від 26.12.2019 у справі (т. 1, а. с. 178-190-194) та доданих до клопотання матеріалів, як-от: копії витягів з ЄДР щодо ТОВ «Агрома» та протоколу загальних зборів товариства, вказує на те, що представником позивача не було дотримано вимог ст.ст. 83, 84 ЦПК України, оскільки представник позивача не надав суду першої інстанції, разом з відповідним клопотанням - доказів вжиття ним заходів для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.
Послався на те, що оскаржувана ухвала суду також не містить даних, про вжиття позивачем, заходів для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу, - законної підстави для задоволення клопотання.
Відповідач також заперечив проти ухвали про відмову у закритті провадження у справі.
Вважає, що хоча спірні правовідносини і виникли за цивільно- правовим договором, однак договір купівлі-продажу стосується набуття корпоративних прав позивачем, а тому справа має розглядатися, саме у господарському судочинстві. Момент набуття права власності на частку у статутному капіталі товариства прямо передбачений у пункті 3.2. спірного договору (т.1, а.с.14), - «з моменту кінцевого розрахунку за цим договором», проведення якого позивач підтверджує наданою до матеріалів справи заявою відповідача (т.1, а.с.17). Аналогічний правовий висновок викладений у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018р., у справі № 203/2501/15-ц (номер у ЄДРСР 785292845).
У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Конопатський М.М., який діє в інтересах ОСОБА_2 просить оскаржене рішення суду першої інстанції залишити без змін, а скаргу - без задоволення.
При цьому вказав, що ОСОБА_2 не набув статусу учасника Товариства, у зв`язку з чим, під час розгляду справи не вирішувалося питання з приводу корпоративних прав, а розглядався спір з приводу визнання договору недійсним, адже, він має ознаки фіктивності, а отже, такий спір не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.
Зазначив, що на момент укладення оспорюваного договору, ОСОБА_1 був єдиним учасником та керівником ТОВ «АГРОМА», а отже, виступав і головою Товариства. А отже, після укладення оспорюваного договору ОСОБА_2 все одно не мав належних повноважень для скликання загальних зборів учасників, адже, сторони і не мали наміру укладати договір, відповідно до якого у позивача виникнуть права та обов`язки учасника Товариства.
Послався на те, що сторони укладали цей договір фіктивно, адже, ОСОБА_2 надавав ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 2880000 грн у позику, а у зв`язку з тим, що сума позики була значною, було вирішено укласти договір у нотаріальній формі.
Зауважив, що між сторонами було укладено реальний договір купівлі-продажу корпоративних прав у статутному капіталі у ТОВ «АГРОМА», у розмірі 80% лише 12.03.2009. Саме цей договір був таким, що створив реальне настання правових наслідків для сторін, адже, під час укладення договору у березні 2009 року позивачем було придбано частку у статутному капіталі ТОВ «АГРОМА». Зазначений факт підтверджується і наявною у матеріалах справи копією протоколу №25 від 05.03.2009 (т. 1, а. с. 214), яким було прийнято рішення продати 80% частки статутного капіталу Товариства ОСОБА_2 та протоколом № 26 від 12.03.2009 (т.1, а.с.192-193), яким було змінено склад учасників Товариства.
Вказав, що за зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Саме тому, посилання апелянта на те, що строк позовної давності сплив є безпідставними та такими, що не відповідають дійсності.
Стосовно посилань апелянта на те, що Печенізьким районним судом Харківської області було розглянуто справу у період дії карантину на території України зазначив, що 27.05.2020 відповідач та його представник не з`явилися у судове засідання у зв`язку з тим, що на території України встановлено дію карантину постановою КМУ №211 від 11.03.2020.
Звернув увагу суду на те, що 27.05.2020 голова Печенізької районної ради Лариса Ярова та голова Печенізької райдержадміністрації Олександр Апостолов відвідали з робочим візитом село Мартове, Харківської області. Під час даного візиту було проведено зустріч з аграріями села та обговорювалися певні проблеми та шляхи їх вирішення. На зазначеній зустрічі був присутні учасники цієї справи. Але позивач з`явився до суду та надав заяву про розгляд справи без його участі, за участі його представника, з метою уникнення затягування процесу, а відповідач вирішив в черговий раз зайняти недобросовісну позицію та затягнути судовий процес.
Стосовно заперечень проти ухвали про витребування доказів вказав, що у своєму клопотанні позивачем було зазначено про причини неможливості самостійного отримання доказів, адже ст. 84 ЦПК передбачено, що зазначаються заходи, які було вжито та (або) причини неможливості вжиття таких заходів. Тобто, здійснивши аналіз законом передбачено і те, що учасник процесу може не вживати відповідних заходів, якщо їх здійснення є неможливим.
Щодо заперечень проти ухвали про відмову у закритті провадження у справі зазначив, що розглянутий спір є цивільно-правовим, оскільки у позивача не виникло корпоративних прав внаслідок невиконання спірного договору.
Частина третя статті 3 ЦПК Українипередбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Згідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.
Представники позивача адвокати Єфімова Т.В. та Конопатський М.М. 19 жовтня 2020 року на стадії судових дебатів подали ідентичні заяви про відкладення судового засідання, на обґрунтування якої послалися на те, що з 12 березня 2020 року на усій території України установлено карантин, Радою Суддів України рекомендовано громадянам утриматися від відвідин суду, якщо у них є ознаки будь-якого вірусного захворювання, а у них підвищена температура і погане самопочуття, внаслідок чого вони не взмозі бути присутніми під час розгляду справи. 
Колегія суддів не вбачає законних підстав для задоволення таких заяв з огляду на відсутність письмових доказів про захворювання представників позивача адвокатів Єфімової Т.В. та Конопатського М.М. Харківський апеляційний суд не зробив ніяких заяв до учасників справи про необхідність утриматися від особистої явки у судове засідання чи про обов`язковість їх явки. Згадана заява РСУ, як і оголошення карантину, мають лише загальний характер. Заявники не надали доказів про наявність конкретних істотних перешкод, які об`єктивно їх зашкодили з`явитися у судове засідання. При цьому позивач ОСОБА_2 у судове засідання 19.10.2020 не з`явився, правом надіслати до суду інших представників не скористався. 
З огляду на те, що апеляційний розгляд справи по суті вже закінчився 15.10.2020 за участі згаданих представників позивача, що сторона позивача не поставила питання про його поновлення, - колегія суддів діючи відповідно до передбаченого ст. 2 ЦПК України завдання цивільного судочинства не знайшла підстав для відкладення 19.10.2020 розгляду справи на стадії судових дебатів.
Колегія суддів, відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України вислухала доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача - адвоката Лохматова І.Л. та за відсутності інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, які без поважних причин не з`явилися у судове засідання, що відповідно до ст.ст. 131, 372 ЦПК України не перешкоджає її подальшому розгляду, перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та розглянутого судом позову, вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.
За правилом ч. 1 ст. 263 ЦПК судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Оскаржуване рішення не відповідає вказаним вимогам.
Судом першої інстанції встановлено, що 11 червня 2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ( в договорі значиться ОСОБА_2 ) укладено Договір купівлі-продажу корпоративних прав - частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрома», посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Назаренко О.О. та зареєстрований в реєстрі за №2247.
Відповідно до умов п.1.1. Договору ОСОБА_1 передає у власність ОСОБА_2 в порядку та на умовах, встановлених цим Договором, частку корпоративних прав у розмірі 80 (вісімдесят) відсотків статутного капіталу ТОВ «АГРОМА», а ОСОБА_2 приймає частку та сплачує її договірну вартість в порядку і на умовах, зазначених у цьому Договорі.
Відповідно до п.2.1. Договору вартість частки складає 2880000 (два мільйони вісімсот вісімдесят тисяч) гривень.
Відповідно до п. 2.2. Договору передбачено, що оплата здійснюється Покупцем в готівковому розрахунку в наступному порядку:
- 480000,00 (чотириста вісімдесят тисяч) грн. - не пізніше 11.06.2008;
- 1200000,00 (один мільйон двісті тисяч) грн. - не пізніше 11.07.2008;
- 1200000,00 (один мільйон двісті тисяч) грн. - не пізніше 11.08.2008.
Відповідно до п. 2.3. Договору факт розрахунку Покупця з Продавцем підтверджується відповідною заявою Продавця про кінцевий розрахунок за цим Договором, яку він зобов`язується надати Покупцеві в момент отримання грошових коштів.
06 серпня 2008 року ОСОБА_1 написано заяву, якою він підтвердив, що гроші у сумі 2880000 (два мільйони вісімсот вісімдесят тисяч) гривень, як кінцевий розрахунок відповідно Договору купівлі-продажу корпоративних прав, що посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Назаренко О.О. та зареєстрований в реєстрі за №2247 одержані від ОСОБА_2 у повному обсязі. Зазначена заява посвідчена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Назаренко О.О. та зареєстрована за №3146.
Таким чином, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 свої зобов`язання за Договором купівлі-продажу корпоративних прав, що посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Назаренко О.О. та зареєстрований в реєстрі за №2247 виконав в повному обсязі.
Відповідно до п. 3.3. Договору Покупець набуває статусу учасника ТОВ «АГРОМА», тобто від Продавця до Покупця переходять усі права та обов`язки учасника товариства, з моменту державної реєстрації відповідних змін до статуту ТОВ «АГРОМА» (нової редакції) про зміну складу учасників товариства, затверджених рішенням загальних зборів учасників ТОВ «АГРОМА».
Відповідно до п. 3.4. Договору Продавець зобов`язується активно сприяти Покупцеві щодо здійснення державної реєстрації Статуту Товариства, у зв`язку з набуттям Покупцем права на Частку в статутному капіталі Товариства, що відчужується за цим Договором.
Відповідно до п. 5.4. Договір припиняється належним виконанням Сторонами своїх обов`язків за цим Договором.
Відповідачем не були вчинені необхідні дії, передбачені умовами Договору, спрямовані на перехід усіх прав та обов`язків учасника товариства до Позивача. Така бездіяльність позбавила ОСОБА_2 можливості належним чином оформити його право власності на частину корпоративних прав.
Матеріали справи містять копії документів, наданих Печенізькою районною державною адміністрацією Харківської області, на підставі яких було внесено зміни до установчих документів та зміни Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань стосовно ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНОСТЮ «АГРОМА» (ідентифікаційний код 24471767), від 15.08.2008 року, номер запису 14691050007000056 та від 12.03.2009 року, номер запису 14691050008000056.
Судом було також з`ясовано, що 15 серпня 2008 року було проведено державну реєстрацію змін на підставі Протоколу № 24 від 07 серпня 2008 року, яким змінено Статутний фонд ТОВ «АГРОМА» та вирішено затвердити нову редакцію Статуту ТОВ «Агрома» у зв`язку із змінами у статутному фонді ТОВ «АГРОМА».
Відповідно до редакції Статуту ТОВ «Агрома» , затвердженого Рішенням загальних зборів засновників ТОВ «Агрома» Протоколом № 24 від 07 серпня 2008 року єдиним засновником ТОВ «Агрома» вказано ОСОБА_1 .
Окрім того, судом з`ясовано, що ОСОБА_2 став учасником ТОВ «АГРОМА» лише 12 березня 2009 року на підставі Протоколу №26 загальних зборів учасників ТОВ «Агрома» та Договору купівлі-продажу корпоративних прав частки у статутному капіталі ТОВ «АГРОМА», за реєстровим номером 238, посвідченого Печенізькою державною нотаріальною конторою.
Задовольняючи вимоги позову, суд першої інстанції вважав, що ця справа підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства та свої висновки мотивував тим, що із встановлених судом обставин, вбачається, що позивач купив частку у статутному капіталі ТОВ «АГРОМА», на виконання умов договору купівлі-продажу передав кошти, однак не отримав від Продавця сприяння в належному оформлені права на корпоративні права ТОВ «АГРОМА». Тобто, внаслідок неправомірного невиконання Відповідачем умов правочину Позивач втратив і кошти і не набув право власності на частку в статутному капіталі, у зв`язку з чим його права підлягають поновленню.
Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками районного суду про те, що справа має розглядатися у порядку цивільного судочинства, які не відповідають обставинам справи та нормам цивільного процесуального права.
У статті 19 ЦПК України визначені справи, що відносяться до юрисдикції загальних судів:
1. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо: заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства;
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Згідно із ч. 2 ст. 377 ЦПК України порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.
При розгляді цієї справи відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України суду необхідно було врахувати правовий висновок, зроблений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 24 квітня 2019 року у справі № 752/21520/18.
Так, хоч у справі, що переглядалась касаційним судом підставою визнання недійсним правочину позивач визначив його підробку, тоді як у справі, що перебуває у проваджені апеляційного суду підставою визначено фіктивність правочину, вказана правова позиція підлягає врахуванню, оскільки у ній Верховний Суд зробив висновок щодо розмежування судових юрисдикцій у спорах, що стосуються корпоративних прав.
Так, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України).
Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.
Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можуть розглядатися будь-які справи, в яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.
Згідно з пунктами 3 і 4 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК) України господарські суди розглядають, зокрема, справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками юридичної особи, пов`язані зі створенням, діяльністю такої юридичної особи, крім трудових спорів; справи у спорах, що виникають з правочинів щодо часток, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах.
Корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав (частини перша та третя статті 167 Господарського кодексу України).
З огляду на зазначені приписи ГПК України та Господарського кодексу України Велика Палата Верховного Суду вважає, що спори між учасниками товариства щодо відчуження частки у статутному капіталі цього товариства є такими, що виникають з корпоративних відносин. А тому такі спори охоплюються юрисдикцією господарського суду (див. також пункт 88 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі № 911/1437/17) і мають розглядатися за правилами господарського судочинства незалежно від того, чи кваліфікує позивач відповідний договір як підроблений, а у справі яка розглядалася судом - фіктивний.
Таким чином, суд першої інстанції помилково вважав, що виниклий спір підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, а тому колегія суддів вважає обґрунтованими заперечення відповідача проти процесуального рішення районного суду щодо відмови у закритті провадження у справі з цих підстав. Колегія суддів відхиляє доводи позивача про те, що спірний договір купівлі-продажу корпоративних прав не був виконаний відповідачем, оскільки ці доводи стосуються суті спору і тому вони мають розглядатися компетентним судом у порядку господарського, а не цивільного судочинства, і не впливають на визначення належної юрисдикції розгляду цього спору.
З огляду на це суд апеляційної інстанції за відсутності компетенції щодо розгляду господарського спору також не розглядає аргументи щодо порушення норм процесуального права при вирішенні питання про витребування доказів та по суті позову.
Також, в провадженні суду перебуває апеляційна скарга ОСОБА_3 на ухвалу Печенізького районного суду Харківської області від 20 листопада 2019 року за заявою представника ОСОБА_2 - адвоката Конопатського Миколи Миколайовича про забезпечення позову у цій цивільній справі.
Враховуючи викладене питання про скасування заходів забезпечення підлягає вирішенню при розгляді зазначеної апеляційної скарги.
З огляду на те, що районний суд розглянув справу із порушенням норм процесуального права та правил цивільної юрисдикції, колегія суддів на підставі ч. 2 ст. 377 ЦПК України частково задовольняє апеляційну скаргу, скасовує оскаржене рішення та закриває провадження у справі, роз`яснивши позивачу його право на звернення з цим позовом в порядку господарського судочинства.
Керуючись ст.ст. 259, п. 4 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 377, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Заочне рішення Печенізького районного суду Харківської області від 27 травня 2020 року - скасувати.
Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 - закрити.
Роз`яснити  ОСОБА_2 право на звернення до суду з цим позовом за правилами господарського судочинства.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст судового рішення складено 02 листопада 2020 року.

Головуючий                                                                В.Б. Яцина.

Судді колегії                                                                І.В. Бурлака.

                                                                               А.В. Котелевець.