ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/16682/20                                                                              Суддя першої інстанції: Шевченко Н.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  29 вересня 2020 року                                                                                     м. Київ
          
          Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
          судді-доповідача                        - Горяйнова  А.М.,
          суддів                                            - Бужак Н.П. та Костюк Л.О., 
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 серпня 2020 року про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, 
ВСТАНОВИЛА:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив: 
-          визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, які полягають у невиконанні постанови Кабінету Міністрів України від 24 грудня 2019 року № 1088;
-          стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві 48214 грн 20 коп. на пенсійний рахунок.  
Також позивач подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок пенсійного забезпечення з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2019 року у підвищеному розмірі з урахуванням 100 % підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2019 року з визначенням різниці не сплаченого пенсійного забезпечення.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 серпня 2020 року у задоволенні вказаної заяви було відмовлено.  
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про вжиття заходів забезпечення позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права. Скаржник вказує на те, що розрахунок розміру пенсії здійснюють саме органи Пенсійного фонду України, тому здійснивши розрахунок пенсій самостійно, позивач лише орієнтовно визначив ціну позову та суму коштів, яку він може заявляти до стягнення з відповідача. Також позивач просить врахувати, що заявлений ним спосіб забезпечення позову не суперечить положенням ч.ч. 3-6 ст. 151 КАС України, які визначать перелік способів забезпечення позову, вжиття яких не допускається. 
Відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 від Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві не надходив. 
Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, призначеного на 24 вересня 2020 року, проте у судове засідання не з`явилися та про причини неявки суду не повідомили. За таких обставин колегія суддів, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 серпня 2020 року - без змін, виходячи з такого.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Приймаючи рішення про відмову в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що положення ст. 151 КАС України не передбачають можливості вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом зобов`язання відповідача вчинити дії, про які просить позивач. 
Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи. 
Згідно з ч. 1 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Відповідно до п.п. 1, 2  ч. 1 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Положеннями ст. 151 КАС України визначені особливості визначення способів забезпечення позову.
Так, відповідно до ч. 1  ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Позивач просив суд забезпечити позов саме шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок пенсійного забезпечення.
Можливість забезпечення позову шляхом встановлення обов`язку відповідача вчинити певні дії була передбачена п. 3 ч. 1 ст. 151 КАС України. Разом з тим, як вірно зазначив суд першої інстанції, вказану норму права було виключено Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», який набрав чинності 08 лютого 2020 року.
Звертаючись до суду із апеляційною скаргою, ОСОБА_1 вказував на те, що заявлений ним спосіб забезпечення позову не суперечить вимогам процесуального права. 
Колегія суддів враховує, що ч.ч. 3-6 ст. 151 КАС України встановлює виключний перелік недопустимих способів забезпечення позову. 
Разом з тим, зазначені норми права визначають перелік винятків з правила, яке закріплене у ч. 1 ст. 151 КАС України. Тобто, ч.ч. 3-6 ст. 151 КАС України встановлюють випадки, у яких визначені ч. 1 ст. 151 КАС України способи забезпечення позову не можуть бути застосовані судом навіть у разі наявності підстав, передбачених ч. 1 ст. 150 КАС України.
Необхідність вжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що без здійснення розрахунку пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві, суд першої інстанції буде позбавлений можливості правильно встановити ціну позову для цілей сплати судового збору, а також перевірити обґрунтованість суми, яка заявлена до стягнення у межах цієї справи. 
Разом з тим питання, пов`язані з обранням належного способу захисту прав позивача на перерахунок і виплату пенсії у належному розмірі, будуть вирішуватися судом під час розгляду справи по суті заявлених вимог та у разі встановлення підстав для задоволення адміністративного позову.
Зазначені обставини у своїй сукупності вказують на те, що суд першої інстанції ухвалив законне і обґрунтоване судове рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 , адже позивач не лише невірно визначив спосіб забезпечення позову, а й не довів необхідності здійснювати розрахунок пенсій на іншій стадії розгляду справи, ніж під час прийняття рішення по суті заявлених вимог. 
Доводи апеляційної скарги позивача не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваній ухвалі та не можуть бути підставою для її скасування. 
З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 серпня 2020 року про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову - без змін.
Керуючись ст.ст. 150, 151, 242, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -      
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 серпня 2020 року про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку.

          Суддя-доповідач                                                                         А.М. Горяйнов                                                                 

Судді                                                                                            Н.П. Бужак          

                                                                                                    Л.О. Костюк