Справа № 163/2215/20  Провадження №33/802/741/20 	Головуючий у 1 інстанції:Чишій С. С. 	
Категорія:ч.1 ст.130 КУпАП 	Доповідач: Подолюк  В. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2020 року                                                                 місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Бровчука Миколи Васильовича на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 04 вересня 2020 року, 
ВСТАНОВИВ:
Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.
Також з ОСОБА_1 в дохід держави стягнуто 420 грн. 40 коп. судового збору.
Так, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 25 липня 2020 року об 01:03 год. на 502 км автодороги М-07, керував автомобілем марки "ДАФ", номерний знак НОМЕР_1 із напівпричепом "Кроне", номерний знак НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 (а) ПДР України, та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись із такою постановою судді захисник ОСОБА_1 - адвокат Бровчук М.В. подав апеляційну скаргу, в якій вважає її незаконною, оскільки постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що стороною захисту до Любомльського районного суду було направлено клопотання про неможливість явки до суду на 04.09.2020 року через значну віддаленість суду з місцем проживання ОСОБА_1 та встановленням карантину на території України, а також клопотання про направлення справи для розгляду за місцем проживання ОСОБА_1 та місцем реєстрації транспортного засобу, тобто в Дунаєвському районному суді Хмельницької області. Однак, суд першої інстанції розглянув справу у відсутності ОСОБА_1 , чим порушив право останнього на захист, передбачене ст.268 КУпАП. Це фактично позбавило ОСОБА_1 надати суду свої пояснення та подати докази, які вказують на відсутність його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Зазначає і про те, що працівниками поліції в порушення вимог ч.2 ст.254 КУпАП, ОСОБА_1 не було вручено копії протоколу, який складено щодо нього. При проведенні огляду на стан сп`яніння працівниками поліції було проведено у відсутності двох свідків, оскільки вони з`явились лише при складенні протоколу. Вказує також, що суд при розгляді справи не надав належної правової оцінки законності проведення огляду - тесту №3369, зокрема щодо наявності сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку відповідного спеціального технічного засобу.
У поданому до апеляційного суду клопотанні захисник ОСОБА_1 - адвокат Бровчук М.В. вважає, що справа повинна бути закрита по п.6 ст.247 КУпАП, оскільки відповідальність за керування водієм транспортного засобу в стані алкогольного сп`яніння із ст.130 КУпАП було виключено, і водночас, передбачено у ст.286-1 КК України. 
Посилаючись на вищенаведені обставини, просить оскаржуване судове рішення скасувати, а провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити.
Крім того, апелянт в апеляційній скарзі просить поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення. Як на поважність причин пропуску такого строку посилається на те, що ОСОБА_1 та він (адвокат Бровчук М.В.) як захисник не були присутні при розгляді справи, а про оскаржуване судове рішення від 04.09.2020 року дізнався лише 22.09.2020 року, як воно було опубліковане в ЄДРСР. Вважає, що з цієї дати (22.10.20) почав перебіг десятиденного строку на оскарження судового рішення. 
ОСОБА_1 та його захисник Бровчук М.В. будучи належним чином повідомленими про час, дату та місце розгляду справи в судове засідання до апеляційного суду не з`явились. При цьому, захисник Бровчук М.В. подав до суду клопотання в якому просить апеляційний розгляд справи відкласти, або ж розглянути апеляційну скаргу з урахуванням додаткових доказів, вказаних у поданих клопотаннях та скасувати оскаржуване судове рішення, а провадження у справі закрити на підставі п.п.1, 6, 7 ст.247 КУпАП.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги із її доповненнями в поданих до суду клопотаннях, доходжу до наступного висновку.
Враховуючи доводи апелянта щодо пропуску строку апеляційного оскарження судового рішення вважаю, що йому слід поновити такий строк, оскільки він фактично пропущений з поважних на те причин.
Щодо доводів сторони захисту про незаконність судового рішення апеляційний суд зазначає наступне.
За положеннями статтей 245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Разом з тим, Пленум Верховного Суду України в абз.3, 5 п.24 своєї постанови №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було вжито всіх заходів, передбачених КУпАП для з`ясування питання, зокрема про наявність в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому вищевказаний висновок суду є правильним і повністю відповідає вимогам ст.280 КУпАП.
ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, об`єктивна сторона якого, відповідно до диспозиції цієї норми закону, серед іншого, полягає у керуванні особою транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. 
Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
При цьому, за положеннями ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення, за обставин зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими місцевим судом доказами.         Так, його вина у вчиненні цього адміністративного проступку повністю доводиться: 
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №219326 від 25.07.2020 року, за змістом якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ;
- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 25.07.2020 року, з яких вбачається, що вони були присутніми під час освідування водія ОСОБА_1 на виявлення факту стану алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу "Драгер Алкотест 6810";
- роздруківкою (чеком) спеціального технічного засобу "Драгер Алкотест 6810", з якого вбачається, що 25.07.2020 року проводився огляд ОСОБА_1 на виявлення стану алкогольного сп`яніння, і його результат показав - 2,25 проміле алкоголю.
Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованому правопорушення доводиться і відеозаписом з боді-камери працівника поліції, з якого окрім іншого вбачається, що працівником поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, на що останній погодився і пройшов його у присутності двох свідків. Результат тесту показав алкогольне сп`яніння (2,25%), який було оголошено як ОСОБА_1 так і свідкам. Після цього, було складено протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , від підпису якого він відмовився. 
Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності у відповідності до ст.252 КУпАП, апеляційний суд вважає, що винність  ОСОБА_1  у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи. 
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме – у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, оскаржувана постанова судді є законною та мотивованою, а накладене на нього безальтернативне стягнення відповідає повністю вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП. 
Твердження апелянта про порушення судом першої інстанції права на захист ОСОБА_1 через те, що суд розглянув справу у відсутності останнього на увагу суду не заслуговує виходячи з наступного.
За положеннями ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. 
Статтею 278 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, питання чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.
Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та його захисник Бровчук М.В. були належним чином повідомлені про час (09:00), дату (04.09.20) та місце (Любомльський районний суд) розгляду справи.
01 вересня 2020 року від захисника Бровчука М.В. до суду надійшло клопотання в якому зазначено, що розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 буде порушенням його прав, передбачених ст.268 КУпАП. Поряд з цим, захисник подав інше клопотання в якому просить адміністративні матеріали щодо ОСОБА_1 передати для розгляду до суду за місцем його проживання.
Однак, захисник Бровчук М.В. в жодному із цих клопотань питання про відкладення розгляду справи не ставив. 
Не надходило будь-яких клопотань чи заяв про відкладення розгляду справи і від ОСОБА_1 .
В оскаржуваній постанові від 04.09.2020 року суддя першої інстанції вказав про можливість розгляду справи у відсутності ОСОБА_1 та його захисника Бровчука М.В., оскільки вони були належним чином повідомлені про час, дату та місце проведення судового засідання, і при цьому не ставили питання про відкладення розгляду справи.
З такою позицією місцевого суду повністю погоджується апеляційний суд, оскільки відповідно до ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а у її відсутності може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 
Не заслуговує на увагу суду як на підставу для скасування оскаржуваної постанови посилання апелянта про те, що огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу працівниками поліції було проведено у відсутності двох свідків, оскільки воно повністю спростовується матеріалами справи. Зокрема, як вбачається з відеозапису із боді-камери працівника поліції, огляд ОСОБА_1 проводився в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які працівниками поліції були запрошені для цієї процедури, і їх письмові пояснення містяться в матеріалах справи.
Також не береться до увагу судом твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 працівниками поліції не було вручено копії протоколу, який складено щодо нього, оскільки воно свого логічного підтвердження будь-якими доказами не знайшло. Як вбачається із протоколу, який складений за участі двох свідків, а також відеозапису з боді-камери, ОСОБА_1 відмовився від його підпису, а також від надання будь-яких пояснень у графі, яка для цього передбачена. 
Що стосується доводів сторони захисту про зміну територіальної підсудності справи щодо ОСОБА_1 , суд вважає їх також безпідставними, з огляду на те, що нормами діючого КУпАП питання зміни територіальної підсудності справи на стадії судового розгляду не врегульоване та передбачений інший порядок визначення місця розгляду справи про адміністративне правопорушення. 
Так, відповідно до змісту ст.257 КУпАП місце розгляду справи про адміністративне правопорушення визначається особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, яка після його складання, направляє матеріали справи до органу, уповноваженого розглядати справу про адміністративне правопорушення. В даному випадку протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 Любомльським ВП ГУНП у Волинській області для розгляду було направлено до Любомльського районного суду Волинської області, тобто за місцем вчинення адміністративного правопорушення, що фактично не суперечить ст.276 КУпАП.
А тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції розглядаючи справу по суті щодо ОСОБА_1 діяв у відповідності до норм чинного законодавства, які передбачають розгляд справи про адміністративне правопорушення.
Не є таким, що заслуговує на увагу суду також посилання сторони захисту про ненадання судом першої інстанції правової оцінки законності проведення огляду - тесту спеціального технічного приладу "Драгер Алкотест 6810", зокрема щодо наявності сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку відповідного цього засобу, оскільки ОСОБА_1 перед тим, як проходити тест на виявлення стану алкогольного сп`яніння мав право поцікавитись у працівників поліції про наявність таких документів, однак, як вбачається із відеозапису з боді-камери, таким правом не скористався.
Крім того, сторона захисту вважає, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.6 ст.247 КУпАП, - у зв`язку із скасуванням акту, який встановлює адміністративну відповідальність.
З цього приводу апеляційний суд зазначає наступне.
22 листопада 2018 року прийнято Закон України №2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі - Закон №2617-VIII), яким внесено зміни до ст.130 КУпАП, та яку викладено у такій редакції:
       «Керування річковими, морськими або маломірними суднами судноводіями в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само передача керування судном особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова осіб, які керують річковими, морськими або маломірними суднами від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
       Крім того, цим же Законом № 2617-VIII доповнено Кримінальний кодекс України ст.286-1, наступного змісту:
       «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, або відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку медичного освідування на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного освідування з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого медичного освідування».
       Закон №2617- VIII набрав чинності 01 липня 2020 року.
       Разом з цим, 17 червня 2020 року Верховною Радою прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі – Закон № 720-IX), яким внесено зміни до Закону №2617-VIII, відповідно до яких із Закону №2617-VIII вилучені положення, які змінювали ст.130 КУпАП та включали до КК України ст.286-1.
       У Розділі ІІ Закону №720-IX зазначено, що «Цей Закон набирає чинності з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VIII».
       Закон № 720-IX був підписаний Президентом України 02 липня 2020 року та 03 липня 2020 року опублікований в газеті «Голос України».
       З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 219326 від 25.07.2020 року, складеного щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП вбачається, що правопорушення ним вчинено було 25 липня 2020 року.
       Відповідно до вимог ч.1 ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.
       Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1 суд першої інстанції застосував редакцію ч.1 ст.130 КУпАП відповідно до Закону № 720-IX, яка діяла під час і за місцем вчинення правопорушення.
Таким чином, усі доводи сторони захисту щодо незаконності судового рішення жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП шляхом закриття провадження у справі.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст.294 КУпАП, 
ПОСТАНОВИВ:
Поновити захиснику особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокату Бровчуку Миколі Васильовичу строк апеляційного оскарження постанови судді Любомльського районного суду Волинської області від 04 вересня 2020 року в даній справі.
Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Бровчука Миколи Васильовича залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 04 вересня 2020 року в даній справі, - без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського
апеляційного суду        (підпис)                                                  В.А. Подолюк

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.
Постанова набрала законної сили - 30.12.2020р.
       
Помічник заступника голови суду                 _________________ А.В. Самсонюк
Дата засвідчення копії - 31.12.2020р.