28.10.20
22-ц/812/1595/20
Справа № 486/1806/19 Головуючий у 1-й інстанції Далматова Г.А.
Провадження № 22ц/812/1595/20 Доповідач в апеляційній інстанції Ямкова О.О.

П О С Т А Н О В А
Іменем України
28 жовтня 2020 року                                                 м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:
головуючої: Ямкової О.О.,
суддів: Колосовського С.Ю., Локтіонової О.В., 
із секретарем: Андрієнко Л.Д.,
за участю: прокурора - Цвікілевич Н.В.,
відповідача - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу
за апеляційною скаргою 
ОСОБА_1  
на рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 23 липня 2020 року, постановлене під головуванням судді Далматової Г.А. у приміщенні суду у місті Южноукраїнськ Миколаївської області, зі складанням його повного тексту 27 липня 2020 року, по справі 
за позовом
заступника керівника Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області
(далі - прокурора) 
до Южноукраїнської міської ради Миколаївської області 
(далі- Южноукраїнська міськрада),
ОСОБА_1 
про визнання незаконним та скасування рішення міськради, 
та зобов`язання повернути безпідставно отримані кошти,-

В С Т А Н О В И Л А: 

У жовтні 2019 року прокурор звернувся до суду з позовом та заявою про уточнення позовних вимог до Южноукраїнської міськради, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування пункту 25 рішення міськради від 9 листопада 2017 року №885 «Про виділення коштів з Фонду міської ради на виконання депутатських повноважень», яким ОСОБА_1 виділено 122 545 грн. 82 коп. матеріальної допомоги для проведення хірургічного лікування, та просив зобов`язати відповідача ОСОБА_1 повернути територіальної громаді міста Южноукраїнська отримані без належних правових підстав кошти в розмірі цієї суми.
В обґрунтування позову посилався на те, що ОСОБА_1 є депутатом Южноукраїнської міськради, і тому прийнявши участь у голосуванні при вирішенні питання «Про виділення коштів з Фонду міської ради на виконання депутатських повноважень», яким йому з бюджету територіальної громади виділено 122 545 грн. 82 коп. матеріальної допомоги для проведення хірургічного лікування, відповідач порушив вимоги Закону України «Про запобіганню корупції», так як діяв в умовах конфлікту інтересів, та не повідомив про наявність у нього реального конфлікту інтересів.
5 квітня 2019 року постановою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частинами 1 і 2 статті 172? КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3 400 грн..
Тому посилаючись на положення частини 3 статті 24, статтю 25, частини 1 статті 26, частини 10 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», частину 1 статті 67 Закону України «Про запобігання корупції», та статтю 1212 ЦК України, прокурор просив визнати незаконним та скасувати відповідний пункт рішення ради, як прийнятий з порушенням антикорупційного законодавства, та зобов`язати відповідача ОСОБА_1 повернути до місцевого бюджету 122 545 грн. 82 коп., що перераховані на підставі незаконного пункту рішення міської ради, прийнятого з порушенням вимог Закону України «Про запобігання корупції».
У письмовому відзиві на позовну заяву Южноукраїнська міськрада не заперечувала проти вимог прокурора, посилаючись на набрання законної сили постановою суду про притягнення депутата ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за не повідомлення про наявність у нього реального конфлікту інтересів та його дію в умовах конфлікту інтересів, що на думку відповідача є підставою для скасування відповідного пункту рішення ради.
Відповідач ОСОБА_1 також надав відзив на позовну заяву прокурора, в якому зазначив, що отримана ним матеріальна допомога не підлягає поверненню з підстав, передбачених пунктом 1 частиною 1 статті 1215 ЦК України, так як його дії, як набувача допомоги, носили добросовісний характер, а участь його у голосуванні при прийняті оспореного рішення не вплинула на підстави виділення йому коштів на лікування, з огляду на факт повідомлення ним в той же день міського голову про наявність у нього конфлікту інтересів, але вже після проведеного голосування. 
На відзив відповідача ОСОБА_1 прокурором надана письмова відповідь, у якій ним зазначено, що кошти надані, як матеріальна допомога, на проведення хірургічного лікування аневризми інфраренального відділу аорти, не можуть розглядатися як інші грошові кошти, надані особі як засіб для існування, які можуть надаватися громадянам-виборцям, а не депутатам, які тільки приймають рішення про можливість їх використання. Тому кошти, виділені на підставі рішення ради, прийнятого з порушенням антикорупційного законодавства, та факт притягнення до адміністративної відповідальності відповідача за дію в умовах конфлікту інтересів та не повідомлення про його наявність, виключають його добросовісність, як набувача коштів.
На відповідь прокурора відповідачем ОСОБА_1 надані заперечення, у яких він зазначив, що кошти, які були виділені на його лікування, у зв`язку з різким погіршення стану здоров`я, дали можливість зберегти йому життя, аби він існував; а його участь у голосуванні не вплинула на добросовісність його поведінки при підготовці документів для отримання матеріальної допомоги.
Надаючи письмові заперечення на заперечення відповідача, прокурор посилався на безоплатність медицини в Україні, та недобросовісність поведінки ОСОБА_1 , яка проявилася не при підготовці ним документів для отримання допомоги, а безпосередньо при проведенні голосування при прийнятті радою рішення про їх виділення. 
Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 23 липня 2020 року позов прокурора задоволено, ухвалено про визнання незаконним та скасування пункту 25 рішення міськради від 9 листопада 2017 року №885 «Про виділення коштів з Фонду міської ради на виконання депутатських повноважень», яким ОСОБА_1  виділено 122 545 грн. 82 коп. матеріальної допомоги для проведення хірургічного лікування. Зобов`язано ОСОБА_1  повернути територіальної громаді міста Южноукраїнська отримані без належних правових підстав кошти в сумі 122 545 грн. 82 коп.. Розподілені судові витрати.
При ухвалені рішення суд першої інстанції виходив з того, що для встановлення порушення прийняття рішення, визначальним є сам факт участі депутата у голосуванні за наявності конфлікту інтересів, а не вплив такого голосування на прийняте рішення з урахуванням наявності кваліфікованої більшості, необхідної для прийняття позитивного рішення колегіальним органом. Тому рішення ради, прийняте в умовах конфлікту інтересів, є незаконним, а кошти, отримані за цим рішення, - безпідставними, які відповідач повинен повернути територіальній громаді. 
В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду в частині зобов`язання його повернути кошти і ухвалити в цій частині нове, яким відмовити прокурору у задоволенні цих вимог.
В іншій частині рішення суду не оскаржує.
В змісті апеляційної скарги звертає увагу на те, що судом першої інстанції в мотивувальній частині рішення не наведена мотивувальна оцінка аргументам відповідача щодо повернення коштів, в тому числі стосовно відсутності недобросовісної поведінки з його боку при подачі документів для підтвердження підстав виділення матеріальної допомоги, а також наявності у нього інвалідності 2-ої групи, у зв`язку з отриманими травмами при проходження військової служби на час ухвалення рішення.
У письмових відзивах на апеляційну скаргу, прокурор та представник міськради вважали її доводи безпідставними, а рішення суду таким, що відповідає вимогам закону. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймають участь у справі, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав. 
Задовольняючи позовні вимоги прокурора про зобов`язання ОСОБА_1 повернути безпідставно отримані ним кошти, суд першої інстанції керувався виключно скасуванням відповідного пункту рішення міськради, яке прийнято за участю відповідача у голосуванні в межах реального конфлікту інтересів, з огляду на антикорупційне законодавство, без наведення мотивів та підстав для повернення відповідачем матеріальної допомоги, яка надана йому юридичної особою.
Тому, пославшись на постанову Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 5 квітня 2019 року, на підставі якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частинами 1 і 2 статті 172? КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3 400 грн., суд визнав незаконним та скасував пункт 25 рішення міськради від 9 листопада 2017 року №885 «Про виділення коштів з Фонду міської ради на виконання депутатських повноважень», яким ОСОБА_1 виділено 122 545 грн. 82 коп. матеріальної допомоги для проведення хірургічного лікування, та вважав це достатнім для зобов`язання ОСОБА_1 повернути безпідставно отриману ним допомогу.
Не переглядаючи в апеляційному порядку рішення суду в частині задоволення вимог прокурора до Южноукраїнської міськради про визнання незаконним та скасування пункту рішення, з огляду на відсутність таких вимог до суду апеляційної інстанції в апеляційної скарзі відповідача ОСОБА_1 , колегія суддів, вирішуючи питання про наявність підстав для зобов`язання повернути кошти, керується наступним. 
За змістом положень розділів V і ХІ Закону України «Про запобігання корупції» вирішення питання щодо запобігання конфлікту інтересів, в тому числі при прийнятті колегіальним органом місцевого самоврядування відповідного рішення, здійснюється як особисто особою, яка діє в межах конфлікту інтересів, так і керівником відповідного органу або будь-яким членом цього колегіального органу.
Тому за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень особи притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.
Як встановлено, відповідача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності. Внаслідок чого прокурором подано позов про повернення ОСОБА_1 допомоги у відповідності до положень глави 83 підрозділу 2 Книги п`ятої ЦК України, а не про відшкодування ним збитків, шкоди, або вилучення у нього незаконно одержаного майна у відповідності до глави 25 розділу І Книги третьої та глав 51 і 82 Книги п`ятої ЦК України.
За такого висновок суду першої інстанції про повернення ОСОБА_1 допомоги, з підстав визнання рішення незаконним у відповідності до антикорупційного законодавства, не відповідає предмету та підставам позову прокурора, та ґрунтується не на положеннях законодавства щодо повернення безпідставно отриманого майна, а на застосуванні додаткового способу притягнення відповідача до цивільно-правової відповідальності, де фактичною підставою для його застосування є вчинення особою правопорушення, а юридичною підставою є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. 
З такими доводами суду першої інстанції погодитися не можна, так як вони не відповідають як встановленим обставинам справи, так і нормам матеріального права.
Так, відповідно до змісту статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно (гроші). 
Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. 
Положення цієї глави застосовується незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
За такого, визнав у судовому порядку незаконність та скасувавши пункт 25 рішення Южноукраїнської міськради від 9 листопада 2017 року №885, яким ОСОБА_1 виділено 122 545 грн. 82 коп. матеріальної допомоги для проведення хірургічного лікування, прокурором доведено, що підстава, на якій ОСОБА_1 було набуто майно (грошова допомога), згодом відпала.
В той же час, посилаючись на добросовісність своєї поведінки при подачі документів для виділення юридичною особою матеріальної допомоги на лікування, відповідач ОСОБА_1 зазначав про відсутність підстав для повернення ним грошової допомоги на користь територіальної громади міста Южноукраїнська.
Так, за Положенням про «Фонд міської ради на виконання депутатських повноважень» на 2017 рік, яке затверджено в якості додатку №2 до рішення Южноукраїнської міської ради від 1 грудня 2016 року №432 (далі - Положення) (а.с.61-66), визначено, що метою цієї програми є оперативне та ефективне забезпечення активної участі депутатів міської ради в житті територіальної громади, діяльності Южноукраїнської міської ради та виконання ними програмних зобов`язань перед виборцями і захисту інтересів кожного жителя міста.
Одним із основних заходів, на які спрямована програма, є одноразова матеріальна допомога на вирішення гострих нагальних проблем людини (на лікування, операційне втручання, післяопераційну реабілітацію і т.і.). Для чого громадянину, який звертається за допомогою, необхідно надати визначений цим Положенням перелік документів.
Отже, Положенням про Фонд визначено алгоритм дій будь-якого жителя міста Южноукраїнська, який є громадянином України, та потрібує матеріальної допомоги для вирішення гострих нагальних потреб. Заборон щодо звернення депутатів міськради, які є мешканцями міста та громадянами України, для отримання допомоги у відповідності до цього Положення, та за наявності підтвердження такої необхідності, його зміст не містить, та такі факти прокурором не доведені. 
За такого, відповідач ОСОБА_1 , як учасник бойових дій та особа з інвалідністю 3-ої групи, підтвердженої на 2017 рік, звернувся до депутатів Южноукраїнської міської ради із відповідною заявою та доданими до неї документами з проханням виділити йому із «Фонду  міської ради на виконання депутатських повноважень» на 2017 рік матеріальну допомогу для проведення аорто-коронарного шунтування з метою хірургічного лікування аневризми інфраренального відділу аорти (а.с.67-76).
Подані відповідачем документи розглянуті у відповідності до встановленої процедури за вимогами статей 16, 26, 28, 34, 47, 68 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», та іншими депутатами міської ради визначені суми для надання в якості допомоги відповідачу ОСОБА_1 , які кожним з них ними особисто погоджені (а.с.67).
Рахункових помилок при визначені цих сум не встановлено, як не встановлено надання  ОСОБА_1  недостовірних відомостей з метою отримання матеріальної допомоги на лікування. 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Отже, статтею 1215 ЦК України наведено перелік безпідставно набутих сум, що не підлягають поверненню, як заробітна плата, допомога, пенсія, тощо, а також окремо виділено, що такими є ще, і інші грошові суми, надані фізичної особі як засіб для існування.
За такого доводити факт того, що заробітна плата, пенсія або матеріальна допомога повинна бути надана особі як засіб для існування, законом не вимагається, окрім інших грошових сум без зазначення виду їх виплати.
Тлумачення наведених норм закону також дає підстави для висновку, що зайво сплачені суми допомоги можуть бути стягнуті з відповідача за умови зловживань з його боку або подання ним недостовірних даних. Законодавцем передбачені лише два виключення із цього правила: якщо виплата відповідних грошових сум сталася внаслідок рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату, і у разі недобросовісності зі сторони набувача.
Правильність розрахунків, за якими проведено виплати, а також добросовісність набувача презюмуються, тому тягар доказування рахункової помилки та недобросовісності набувача покладено на платника відповідних грошових сум.
До подібних висновків щодо застосування статті 1215 ЦК України дійшов Верховний Суд України у постановах від 22 січня 2014 року № 6-151цс13, та від 2 липня 2014 року № 6-91цс14. Ці висновки підтвердила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі 753/15556/15-ц (провадження № 14-445цс18).
При цьому, оскільки правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, то зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів у їх сукупності.
Між тим, зазначаючи про недобросовісність відповідача, прокурор посилався виключно на участь його у голосуванні за вирішення цього питання, яке містило у собі виділення із Фонду допомоги по 33 пунктам, в тому числі і на його користь, тобто посилався на його дії в умовах конфлікту інтересів (а.с.54-57, 243-244).
В той же час, відповідач, не заперечуючи факт своєї участі у голосуванні, за що його було притягнуто до адміністративної відповідальності, вказував на те, що документи, які ним підготовлені, не містять недостовірних відомостей, були перевірені у відповідності до прийнятого Положення, а відразу, після голосування, хоча і в порушення встановленого антикорупційним законом порядку, ним повідомлено міського голову про наявність у нього конфлікту інтересів за пунктом 25, але останнім не прийнято заходів для вирішення цього питання на сесії, та не прийнято будь-яких заходів для відмови у перерахуванні допомоги, що свідчить, на його думку, про його добросовісність.
Факт повідомлення відповідачем про наявність конфлікту інтересів відразу після голосування, і до виділення та перерахування йому допомоги, встановлено у постанову Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 5 квітня 2019 року (а.с.58-59).
Доказів, що ОСОБА_1 набув грошову допомогу внаслідок рахункової помилки Южноукраїнської міської ради, матеріали справи не містять, та на такі обставини сторони у справі не посилаються, що в свою чергу, виключає повернення відповідачем безпідставно набутої допомоги на лікування, та відповідає висновкам КЦС ВС, висловленим ним у своїй постанові від 6 травня 2020 року при розгляді справи №753/22781/17 щодо підстав для повернення коштів у відповідності до пункту 1 частини 1 статті 1215 ЦК України.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи.
У справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року, «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня   2002 року, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» від 8 квітня 2008 року, «Москаль проти Польщі» від 15 вересня 2009 року).
Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах «Лелас проти Хорватії» від 20 травня 2010 року,  «Тошкуце та інші проти Румунії» від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року та «Беєлер проти Італії» від 5 січня 2000 року).
Європейського суд з прав людини вказав, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.
За таких обставин, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення в частині зобов`язання повернути отриману ОСОБА_1 матеріальну допомогу, не належно оцінив докази, подані сторонами, не навів жодних мотивів з поданих відповідачем аргументів, не застосував положення статті 1215 ЦК України, з огляду на добровільність виплати допомоги юридичною особою за відсутності рахункової помилки з її боку та в сукупності з цим недоведеності недобросовісності з боку набувача, дійшов необґрунтованого висновку, щодо повернення безпідставно набутих коштів у виді матеріальної допомоги на проведення лікування. 
Твердження прокурора щодо його сумнівів про необхідність виділення матеріальної допомоги відповідачу та наявності у нього для цього гострої необхідності, ґрунтуються виключно на припущеннях, так як скасування та визнання незаконним відповідного пункту рішення пов`язано ним, як позивачем, та у подальшому встановлено судом, лише з підстав прийняття рішення в умовах конфлікту інтересів, та додатково спростовано подальшим погіршенням стану здоров`я відповідача ОСОБА_1 з встановленням йому 2-ої групи інвалідності (а.с.229-230) 
Такими же і посилання прокурора на правові висновки Великої Палати Верховного Суду у справі №442/730/17 від 20 березня 2019 року, так як ця справа в частині повернення майна не є аналогічною справі, що переглядається апеляційним судом, так як майно, що було безпідставно набуто з підстав, що згодом відпала, не підпадає під перелік майна, визначеного у статті 1215 ЦК України. Але і у цієї справі, Палатою зроблено висновок, що у набувача майна є право на повторне звернення, оскільки порушення, допущеною радою, не є перешкодою для повторного розгляду цього ж питання, тобто вони не пов`язуються з недобросовісністю набувача майна.
За таких обставин, і відповідно до пунктів 3 і 4 частини 1 статті 376 ЦПК України, рішення суду в частині вирішення позовних вимог, пред`явлених до ОСОБА_1 про зобов`язання повернути безпідставно набуті кошти, підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволення позову прокурора в цієї частині. 
Не вірним є і розподіл судових витрат за цими вимогами, по-перше, з урахуванням того, що на час ухвалення судового рішення ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2-ої групи, а тому його звільнено від сплати судових витрат та зборів, а по-друге, у зв`язку із скасування судового рішення в цієї частині та відмові у задоволенні позову прокурора.
В іншій частині рішення суду про визнання незаконним та скасування пункту рішення міськради та стягнення судових витрат на користь прокурора з Южноукраїнської міської ради, не переглядалося, а тому його слід залишити без змін. 
Керуючись статтями 367-369, 374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів 

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Южноукраїнського  міського  суду Миколаївської області від 23 липня 2020 року  в частині зобов`язання повернути безпідставно набуті кошти  скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги заступника керівника Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області до ОСОБА_1 про зобов`язання повернути безпідставно набуті кошти - залишити без задоволення.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути з цього часу оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду, у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України. 

Головуюча                                                О.О.Ямкова                                         
Судді                                                         С.Ю.Колосовський

                                                        О.В.Локтіонова