ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1792/20 Справа № 204/628/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Книш А. В. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2020 року                        Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Дніпровського апеляційного суду в складі: 
головуючого         -        Лаченкової О.В.
суддів          -        Варенко О.П., Городничої В.С.
розглянула у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи 
апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на заочне рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 02 вересня 2019 року 
по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Дніпропетровськгаз збут” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, -
ВСТАНОВИВ:
У січні 2019 року до Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Дніпропетровськгаз збут” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ.
Заочним рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 02 вересня 2019 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Дніпропетровськгаз збут” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ — задоволено повністю.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» заборгованість за спожитий природний газ у розмірі 5698 (п`ять тисяч шістсот дев`яносто вісім) гривень 28 (двадцять вісім) копійок.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» на р/р НОМЕР_1 Філія ДОУ АТ «Ощадбанк» м. Дніпро, МФО 305482, код ЄДРПОУ 39572642, 3 % річних у сумі 716 грн 44 коп., інфляційні витрати у розмірі 1694 грн 27 коп. та судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1921 грн, а всього 4331 (чотири тисячі триста тридцять одна) гривня 71 (сімдесят одна) копійка.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати заочне рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 вересня 2019 року по цивільній справі №204/628/19 та ухвалити нове рішення, яким відмовити по суті позовних вимог.
       У відзиві ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 вересня 2019 року просить заочне рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 вересня 2019 року залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскільки вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та справедливим.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України. 
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 та є споживачем природного газу. Для оплати спожитого природного газу на ім`я відповідача було відкрито особовий рахунок № НОМЕР_2 (а.с. 8).
Отже, сторони знаходились у фактичних договірних відносинах, за якими позивач надавав відповідачу послуги з газопостачання, а відповідач зобов`язаний оплачувати такі послуги відповідно до норм та тарифів, що діяли у відповідний період.
Відповідно до п. 20 «Правил постачання природного газу», затверджених Постановою № 2496 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року, споживач зобов`язується: дотримуватись вимог цих Правил; забезпечувати дотримання дисципліни відбору (споживання) природного газу в обсягах та на умовах, визначених договорами; своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлений природний газ на умовах, визначених договорами; здійснювати комплекс заходів, спрямованих на запобігання виникненню загрози життю або травматизму, пошкодженню обладнання та продукції, негативних екологічних наслідків тощо в разі отримання повідомлення про припинення (обмеження) постачання (розподілу/транспортування) природного газу; забезпечувати допуск представників постачальника за пред`явленням службового посвідчення на територію власних об`єктів для звірки даних фактичного споживання природного газу; самостійно обмежувати (припиняти) споживання природного газу у випадках: порушення строків оплати за договором на постачання природного газу; відсутності споживача у розрахунковому періоді в Реєстрі будь-якого постачальника на інформаційній платформі Оператора ГТС; перевищення підтвердженого обсягу природного газу без узгодження з постачальником; відсутності укладеного договору постачання природного газу; інших випадках, передбачених цими Правилами та чинним законодавством. 
ОСОБА_1 користувався послугами газопостачання, що надавались Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут», однак неналежним чином виконував свій обов`язок зі щомісячної оплати наданих позивачем послуг, у зв`язку з чим за період з 31 січня 2016 року по 05 жовтня 2018 року відповідач має заборгованість по оплаті послуг за спожитий газ, яка згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, складає 8108,99 грн., з яких: сума основного боргу - 5698 грн. 28 коп., 3% річних у розмірі 716 грн. 44 коп., інфляційні витрати у розмірі 1694 грн. 27 коп. 
Відповідно до ч. 1 ст. 68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. 
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором (ч. 1 ст. 612 ЦК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, та 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що у зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 умов Договору за поставлений природний газ утворилась заборгованість за період з 31.01.2016 року по 05.10.2018 року у розмірі 5698,28 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь ТОВ “Дніпропетровськгаз збут”.
Доводи апеляційної скарги, що з 2008 року , в тому числі, за період з 31.01.2016 року по 05.10.2018 року, він своєчасно сплачував надані послуги з газопостачання в умовах використання лічильника природного газу, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки суперечать наявним в матеріалах справи доказам, а саме роздруківці фінансового стану де встановлена заборгованість відповідача перед позивачем за період з 2015 року по 2018 рік. 
Будь-яких доказів на підтвердження відсутності даної заборгованості або квитанцій про оплату послуг за спожитий газ ОСОБА_1 до апеляційного суду не надано.
Разом з тим, колегія судів критично ставиться до доводів відповідача, що судом першої інстанції при ухвалені оскаржуваного рішення не було дотримано норми ЦПК України та не повідомлено апелянта про час та місце належним чином розгляду даної справи, оскільки в матеріалах справи міститься поштове повідомлення, яке було отримано відповідачем 12.07.2019 року (а.с. 42).
       Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, якими з`ясовані обставини справи, доводи сторін перевірені, їм дана належна оцінка, а доводи скаржника зводяться до неправильного тлумачення норм матеріального права та до переоцінки доказів, що не дає суду апеляційної інстанції підстав для задоволення вимог апеляційної скарги.
       Приведені в апеляційній скарзі доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції ( 995_004 ) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Відповідно ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.
Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Заочне рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 02 вересня 2019 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України. 

       Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко 

В.С.Городнича