ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" жовтня 2020 р.           Справа№ 910/11847/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Скрипки  І.М.
суддів:            Михальської Ю.Б. 
          Тищенко А.І. 
 
при секретарі судового засідання Довбні А.Л.
за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 08.10.2020
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційні скарги Комунального некомерційного підприємства "Чернігівська міська лікарня №2" Чернігівської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 29.01.2020 (повний текст підписано 10.02.2020) та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 12.02.2020 (повний текст підписано 18.02.2020)
у справі №910/11847/19 (суддя Трофименко Т.Ю.) 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФРЕЗЕНІУС МЕДИКАЛ КЕР УКРАЇНА"
до Комунального некомерційного підприємства "Чернігівська міська лікарня №2" Чернігівської міської ради
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача:
Чернігівська обласна державна адміністрація (третя особа - 1)
Чернігівська міська рада (третя особа - 2)
про стягнення 1 213 358,46 грн.
В судовому засіданні 08.10.2020 відповідно до ст.ст. 240, 283 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.
                                            ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "ФРЕЗЕНІУС МЕДИКАЛ КЕР УКРАЇНА" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального некомерційного підприємства "Чернігівська міська лікарня №2" Чернігівської міської ради про стягнення 1 213 358,46 грн. заборгованості за фактично надані медичні послуги за період з 16.12.2016 по 31.12.2016.
Позов обґрунтований наявністю у відповідачів (Чернігівської обласної державної адміністрації, Чернігівської міської ради, Комунального некомерційного підприємства "Чернігівська міська лікарня №2" Чернігівської міської ради) невиконаного солідарного обов`язку з оплати наданих позивачем медичних послуг за Договором про надання медичних послуг № 1 від 23.01.2017. 
26.11.2019 від позивача надійшла заява про зміну предмета позову і заміну первісних відповідачів належним відповідачем, а також заперечення на доводи Чернігівської міської ради.
04.12.2019 від позивача надійшла заява про відмову від позовних вимог до неналежних відповідачів та залучення їх у якості третіх осіб.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.12.2019 закрито провадження у справі № 910/11847/19 в частині позовних вимог до Чернігівської обласної державної адміністрації та Чернігівської міської ради, залучено до участі у справі третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, - Чернігівську обласну державну адміністрацію та Чернігівську міську раду.

Короткий зміст рішень місцевого господарського суду та мотиви їх прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.01.2020 у справі №910/11847/19 позов задоволено.
Стягнуто з Комунального некомерційного підприємства "Чернігівська міська лікарня №2" Чернігівської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФРЕЗЕНІУС МЕДИКАЛ КЕР УКРАЇНА" 1 213 358,46 грн. боргу та 18 200,38 грн. судового збору.
Задовольняючи позов, місцевий господарський суд виходив з доведеності та обґрунтованості позовних вимог.
Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 12.02.2020 у справі №910/11847/19 стягнуто з Комунального некомерційного підприємства "Чернігівська міська лікарня №2" Чернігівської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФРЕЗЕНІУС МЕДИКАЛ КЕР УКРАЇНА" 50 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. 

Короткий зміст вимог апеляційних скарг та узагальнення їх доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач 02.03.2020 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про відмову в позові.
Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом норм матеріального та процесуального права.
Апелянт вказує, що суд в оскаржуваному рішенні посилається на ряд документів, які не мають жодного відношення до відповідача та предмету спору, оскільки відповідач не є ініціатором, розробником, підписантом чи учасником Протоколу про наміри та ніяких зобов`язань лікарня не приймала, а зазначена в оскаржуваному рішенні Програма «Надання медичної допомоги хворим нефрологічного профілю» не приймалась, що підтверджується листом Чернігівської обласної ради від 17.02.2020 №02-02/141.
Апелянт зазначає, що судом не надано правової оцінки та не враховано п. 1.2 договору, який вказує, що обсяги закупівлі Медичних послуг можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків, а п. 3.5 договору визначено, що ціна цього договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін, шляхом укладення відповідної додаткової угоди до цього договору. Пунктом 1 ч. 4 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі» визначено, що умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами у повному обсязі, крім випадків зменшення обсягів закупівлі, зокрема, з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника.
Вказує, що лікарнею було в повному обсязі виконано свої зобов`язання по договору, в тому числі в повному обсязі сплачено грошові кошти в розмірі 16    699    590, 04 грн., що не заперечується позивачем.
Зауважує, що у відповідача у спірний період з 16.12.2016 по 31.12.2016, жодних договірних відносин з позивачем не виникало, жодних договорів не укладалось, тендерів не проводилось, а фактичне надання послуг позивачем пацієнтам, навіть, якщо таке і могло мати місце, не є свідченням наявності саме договірних відносин між позивачем та відповідачем з надання безоплатних медичних послуг за рахунок бюджетних коштів.
Звертає увагу, що посилання позивача на надання ним медичних послуг на підставі направлень лікарів, що були заповнені до спірного періоду, є необґрунтованими, з огляду на те, що позивачем надано копії направлень на стаціонарне лікування без типу направлення (планово, екстрено), в частині направлень не вказана дата їх складання, в той час як дія інших направлень не охоплює спірний період з 16.12.2016 по 31.12.2016, оскільки місячний строк, визначений нормативно - правовими документами пройшов. Крім того, позивач стверджує, що надавав послуги з лікування методом гемодіалізу в амбулаторних, а не стаціонарних умовах, з огляду на що направлення на стаціонарне лікування взагалі не мають жодного відношення до предмету спору і не можуть вважатися доказами у даній справі. 
Зазначає, що лікарня відповідно до Реєстраційної картки розпорядника бюджетних коштів (одержувача бюджетних коштів) від 16.10.2008, є розпорядником бюджетних коштів (одержувача бюджетних коштів), розпорядником бюджетних коштів вищого рівня є Управління охорони здоров`я Чернігівської міської ради.
На його думку, судом не було враховано посилання представників відповідача та третіх осіб на розбіжності у кількості пацієнтів, яким нібито надавались послуги.
Звертає увагу на порушенням судом строків розгляду справи, визначених ГПК України.
Не погодившись з прийнятим додатковим рішенням, відповідач 04.03.2020 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване додаткове рішення скасувати та відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "ФРЕЗЕНІУС МЕДИКАЛ КЕР УКРАЇНА" у задоволенні клопотання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу.
Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом норм матеріального та процесуального права, неповним встановленням обставин, які мають значення для справи, неправильним дослідженням наявних у справі доказів.
Апелянт вказує, що судом не надано правової оцінки посиланням відповідача на не дотримання позивачем приписів ст. 124 ГПК України, зокрема, відповідач у своїх запереченнях на клопотання позивача про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу вказує, що позивачем не подано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи 

У відзиві на апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства "Чернігівська міська лікарня №2" Чернігівської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 29.01.2020 представник позивача заперечує проти змісту і вимог апеляційної скарги та вважає, що відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення.
У своїх поясненнях представник Черкаської міської ради підтримує доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просить її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати з підстав порушення судом норм матеріального права.
У поясненнях у справі представник Чернігівської обласної державної адміністрації вказує, що остання не приймає участі у розподілі чи перерахуванні коштів медичної субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам та повідомляє, що обласна державна адміністрація не затверджувала вказаних у рішенні суду програм, оскільки вказане не відноситься до її повноважень.
У поясненнях по справі представник Чернігівської міської ради зазначає щодо фінансування видатків на оплату послуг з лікування методом гемодіалізу у 2012 - 2020 роки та надає додаткові документи.
24.09.2020 від представника відповідача надійшли додаткові пояснення та додаткові документи.
07.10.2020 від представника Чернігівської міської ради надійшли додаткові пояснення щодо окремих обставин, наведених у поясненнях Чернігівської обласної державної адміністрації від 21.09.2020 вих. № 05-0715870.
08.10.2020 від представника позивача надійшли додаткові пояснення щодо фінансування лікування хворих методом гемодіалізу.
У відзиві на апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства "Чернігівська міська лікарня №2" Чернігівської міської ради на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 12.02.2020 представник позивача заперечує проти задоволення апеляційної скарги, вказує про відсутність підстав для скасування оскаржуваного додаткового рішення.
Представник Чернігівської міської ради у відзиві на апеляційну скаргу зазначає про її обґрунтованість, оскільки оскаржуване додаткове рішення прийнято судом з порушенням норм процесуального права.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційних скарг по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача 08.04.2020 передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Тищенко А.І., Михальська Ю.Б.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.04.2020 апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства "Чернігівська міська лікарня №2" Чернігівської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 29.01.2020 у даній справі залишено без руху з огляду на неподання документів, які підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку та розмірі.
Надано скаржнику строк до 27.04.2020 для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених у її мотивувальній частині, враховуючи постанову Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 "Про запобігання поширенню на території України короновірусу COVID - 19" (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2020 №215), та продовження карантину до 24 квітня та запровадження режиму надзвичайної ситуації на всій території України.
Попереджено апелянта, що у випадку неусунення у встановлений термін недоліків, дану апеляційну скаргу буде повернуто скаржнику.
12.05.2020 від представника відповідача надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої, зокрема, додано платіжне доручення №116 від 16.03.2020 про сплату 27 302,00 грн. судового збору.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.05.2020 відкрито апеляційне провадження, розгляд справи призначено на 16.07.2020.
Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді - доповідачу) (складу суду) апеляційну скаргу відповідача 08.04.2020 передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Тищенко А.І., Михальська Ю.Б.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.04.2020 апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства "Чернігівська міська лікарня №2" Чернігівської міської ради на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 12.02.2020 у даній справі залишено без руху з огляду на неподання документів, що посвідчують повноваження представника і в справі відсутні документи для підтвердження його повноважень діяти від імені відповідача.
Надано скаржнику строк до 27.04.2020 для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених у її мотивувальній частині, враховуючи постанову Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 "Про запобігання поширенню на території України короновірусу COVID - 19" (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2020 №215), та продовження карантину до 24 квітня та запровадження режиму надзвичайної ситуації на всій території України.
Попереджено апелянта, що у випадку неусунення у встановлений термін недоліків, дану апеляційну скаргу буде повернуто скаржнику.
12.05.2020 від представника відповідача надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої, зокрема, додано витяг з наказу №54-ос від 18.02.2020, що посвідчує перебування Рибачука Е.П. на посаді В.о. Головного лікаря Комунального некомерційного підприємства "Чернігівська міська лікарня №2" Чернігівської міської ради на дату підписання апеляційної скарги (03.03.2020).
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.05.2020 відкрито апеляційне провадження, прийнято до спільного розгляду апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства "Чернігівська міська лікарня №2" Чернігівської міської ради на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 12.02.2020 з апеляційною скаргою Комунального некомерційного підприємства "Чернігівська міська лікарня №2" Чернігівської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 29.01.2020 у справі №910/11847/19, зазначено, що розгляд справи відбудеться 16.07.2020.
Ухвалами Північного апеляційного господарського суду від 16.07.2020, 10.09.2020 розгляд справи відкладався, у справі оголошувалась перерва, останній раз на 08.10.2020.

Явка представників сторін

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції 08.10.2020 підтримав доводи апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 29.01.2020 з підстав, викладених у ній та додатково поданих поясненнях у справі, просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про відмову в позові та підтримав доводи апеляційної скарги на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 12.02.2020 з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, оскаржуване додаткове рішення скасувати та відмовити ТОВ "ФРЕЗЕНІУС МЕДИКАЛ КЕР УКРАЇНА" у задоволенні клопотання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу.
Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції 08.10.2020 заперечував проти задоволення апеляційних скарг з підстав, викладених у відзивах на апеляційні скарги, просив їх відхилити, а оскаржувані рішення та додаткове рішення залишити без змін.
Представник третьої особи - 2 в судовому засіданні апеляційної інстанції 08.10.2020 підтримав доводи апеляційних скарг з підстав, викладених у відзивах на апеляційні скарги та додатково поданих поясненнях у справі, просив оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про відмову в позові, оскаржуване додаткове рішення скасувати та відмовити ТОВ "ФРЕЗЕНІУС МЕДИКАЛ КЕР УКРАЇНА" у задоволенні клопотання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу.
Представник третьої особи - 1 в судове засідання апеляційної інстанції 08.10.2020 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
30.09.2020 від представника третьої особи - 1 надійшло клопотання про розгляд справи без його участі на підставі наявних матеріалів справи.
Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень (ч. 3 ст. 120 ГПК України). 
Учасники процесу були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази.
Враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на те, що явка представника третьої особи - 1 обов`язковою в судове засідання не визнавалась, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у його відсутність за наявними у справі матеріалами.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

03.09.2009 Товариство з обмеженою відповідальністю "ФРЕЗЕНІУС МЕДИКАЛ КЕР УКРАЇНА" (Фрезеніус) та Чернігівська обласна державна адміністрація (Облдержадміністрація) підписали Протокол про наміри щодо реалізації проекту по створенню діализного медичного центру в м. Чернігів, відповідно до змісту якого Фрезеніус зобов`язався на власний ризик та на власні кошти забезпечити реалізацію проекту по створенню діалізного медичного центру в м. Чернігові, а Облдержадміністрація зобов`язалася після введення центру в експлуатацію вживати всі необхідні заходи для направлення в Центр діалізних хворих, забезпечувати здійснення оплати за проведене Фрезеніусом лікування в межах бюджетних коштів, розпорядниками яких є Облдержадміністрація, згідно з умовами договорів, що укладаються між сторонами або між Фрезеніусом і іншими, визначеними Облдержадміністрацією, розпорядниками бюджетних коштів для реалізації даного проекту.
19.09.2009 Товариство з обмеженою відповідальністю "ФРЕЗЕНІУС МЕДИКАЛ КЕР УКРАЇНА" та Управління охорони здоров`я Чернігівської обласної державної адміністрації уклали Угоду про реалізацію проекту по створенню діализного медичного центру в м. Чернігів.
Чернігівською обласною державною адміністрацією було затверджено Обласну Програму "Надання медичної допомоги хворим нефрологічного профілю" на 2013-2017 роки, метою якої визначено комплексне вирішення проблеми профілактики, діагностики та лікування хронічної ниркової недостатності; зниження рівня захворюваності, інвалідності та смертності населення від хронічної ниркової недостатності; збільшення тривалості та покращення якості життя хворих з хронічною нирковою недостатністю. 
Надалі Чернігівською обласною державною адміністрацією було затверджено Обласну Програму забезпечення населення Чернігівської області спеціалізованою медичною допомогою на 2016-2020 роки, метою якої визначено збереження та зміцнення здоров`я, профілактика та зниження показників захворюваності, інвалідності та смертності населення, підвищення якості та ефективності надання медико-санітарної допомоги, забезпечення соціальної справедливості і захисту прав громадян на охорону здоров`я. 
23.01.2017 між Чернігівською міською лікарнею №2 Чернігівської міської ради як замовником та Товариством з обмеженою відповідальністю "ФРЕЗЕНІУС МЕДИКАЛ КЕР УКРАЇНА" як учасником укладено договір про надання медичних послуг № 1 (надалі також - договір), за умовами п. 1.1 якого учасник зобов`язується надати Замовнику код згідно з ДК 016-2010 (Код згідно ДК 021-2015): 86.22.1 "Послуги у сфері спеціалізованої лікарської практики" (85121000-3 "Послуги у сфері лікарської практики") (медичне лікування амбулаторне в клініках методом гемодіалізу, в тому числі у режимі он-лайн гемодіафільтраціі) (надалі - "Медичні послуги") з лікування хворих, які направляються Замовником.
Відповідно до п. 2.1 договору якість Медичних послуг має відповідати стандартам та нормативно-правовим актам, які діють на території України та регулюють порядок надання таких послуг, а саме - "Стандарту та уніфікованим клінічним протоколам надання медичної допомоги зі спеціальності "нефрологія", затверджених Наказом МОЗ України від 11 травня 2011 № 280/44) - (надалі - "Стандарт").
Згідно з п.п. 3.2, 3.3 договору, загальна ціна Договору складає 18 083 352,48 грн. без ПДВ. 
Загальна ціна Договору, визначена у п. 3.2. цього Договору розраховується відповідно до кількості проведених процедур гемодіалізу у режимі он-лайн гемодіафільтрації, з яких 8808 процедур по ціні 2053,06 грн. без ПДВ.
За приписами п.п. 4.1, 4.2 договору, оплата Медичних послуг здійснюється Замовником у національній валюті України на розрахунковий рахунок Учасника протягом 20 (двадцяти) банківських днів з моменту підписання Акта про надання медичних послуг. У разі затримки бюджетного фінансування розрахунок здійснюється протягом 20 (двадцяти) банківських днів з дати отримання Замовником бюджетного призначення фінансування закупівлі на свій реєстраційний рахунок. 
Оплата фактично наданих Медичних послуг здійснюється кожного місяця після їх надання та підписання обома сторонами Акту про надання медичних послуг.
У п. 5.1 договору встановлено, що медичні послуги надаються Учасником у Медичному центрі ТОВ "Фрезеніус Медикал Кер Україна" у м. Чернігів за адресою: м.Чернігів, вул. 1-го Травня, 170-а, та Медичному центрі ТОВ "Фрезеніус Медикал Кер Україна" у м. Черкаси, що находиться за адресою: м. Черкаси, вул. Дахнівська, 32 / провулок Боженка, 2, в період з 12.05.2016 по 31.12.2016 включно, однак у будь-якому випадку до повного виконання Учасником своїх зобов`язань за цим Договором, зокрема щодо надання Медичних послуг у кількості та на умовах встановлених у п. 3.3 Договору. 
Строк дії Договору з дати підписання по 31 грудня 2017, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Відповідно до ст. 631 ЦК України умови Договору застосовуються до відносин між Замовником і Учасником, що виникли до його укладення, у тому числі щодо фактично наданих Учасником до моменту укладення Договору Замовнику медичних послуг. (п. 10.1 договору)
Додатковою угодою № 1 від 30.01.2017 до договору сторони виклали п.п. 3.2, 3.3, 5.1 договору в такій редакції:
" 3.2. Загальна ціна Договору складає 16 699 590,04 грн. без ПДВ.".
" 3.3. Загальна ціна Договору, визначена у п. 3.2. цього Договору розраховується відповідно до кількості проведених процедур гемодіалізу у режимі он-лайн гемодіафільтрації, а саме: 8134 процедур по ціні 2053,06 грн. без ПДВ.".
" 5.1. Медичні послуги надаються Учасником у Медичному центрі ТОВ "Фрезеніус Медикал Кер Україна" у м. Чернігів за адресою: м. Чернігів, вул. 1-го Травня, 170-а, та Медичному центрі ТОВ "Фрезеніус Медикал Кер Україна" у м. Черкаси, що находиться за адресою: м. Черкаси, вул. Дахнівська, 32 / провулок Боженка, 2, в період з 12.05.2016 по 16.12.2016 включно, однак у будь-якому випадку до повного виконання Учасником своїх зобов`язань за цим Договором, зокрема щодо надання Медичних послуг у кількості та на умовах встановлених у п. 3.3 Договору.". 
На виконання умов договору сторонами 03.02.2017 було підписано Акт № 1 про надання медичних послуг, у якому вказано, що учасник надав у період з 12.05.2016 по 16.12.2016, а замовник прийняв послуги: код згідно ДК 016-2010 (Код згідно ДК 021-2015): 86.22.1 "Послуги у сфері спеціалізованої лікарської практики" (85121000-3 "Послуги у сфері лікарської практики") (медичне лікування амбулаторне в клініках методом гемодіалізу, в тому числі у режимі он-лайн гемодіафільтраціі) з лікування хворих, які направлені замовником до учасника; за надані послуги замовник зобов`язаний сплатити учаснику 16 699 590,04 грн. без ПДВ (кількість процедур - 8134, ціна послуги - 2053,06 грн.).
Крім того, сторонами підписано Звіт про надання медичних послуг (медичне лікування амбулаторне методом діалізу, в тому числі у режимі гемодіафільтрації) за період з 12.05.2016-16.12.2016, згідно з яким надано 8134 процедури.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач зазначає, що за період з 16.12.2016 по 31.12.2016 він продовжував надавати медичні послуги лікування методом гемодіалізу, а саме, надав медичні послуги 92 пацієнтам у кількості 591 процедура, загальна вартість яких становить 1    213 358,46 грн. На підтвердження цих обставин позивач долучив до позову Перелік пацієнтів та кількість наданих послуг за період з 16.12.2016 по 31.12.2016, виписки із карт динамічного спостереження хворих, направлення на стаціонарне лікування.
Оскільки фактично надані позивачем медичні послуги за період з 16.12.2016 по 31.12.2016 до цього часу залишаються неоплаченими, позивач просить стягнути їх вартість у розмірі 1 213 358,46 грн. з Комунального некомерційного підприємства "Чернігівська міська лікарня №2" Чернігівської міської ради.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Згідно зі ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
При цьому колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no.4241/03 від 28.10.2010).
Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскаржуваних рішень норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.
23.01.2017 між відповідачем як замовником та позивачем як учасником укладено договір про надання медичних послуг № 1, за умовами п. 1.1 якого учасник зобов`язується надати Замовнику код згідно з ДК 016-2010 (Код згідно ДК 021-2015): 86.22.1 "Послуги у сфері спеціалізованої лікарської практики" (85121000-3 "Послуги у сфері лікарської практики") (медичне лікування амбулаторне в клініках методом гемодіалізу, в тому числі у режимі он-лайн гемодіафільтраціі) (надалі - "Медичні послуги") з лікування хворих, які направляються Замовником.
Згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.
У п. 10.1 вказаного договору сторони погодили, що строк дії Договору з дати підписання по 31 грудня 2017, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Відповідно до ст. 631 ЦК України умови Договору застосовуються до відносин між Замовником і Учасником, що виникли до його укладення, у тому числі щодо фактично наданих Учасником до моменту укладення Договору Замовнику медичних послуг. 
Разом з цим, у Додатковій угоді № 1 від 30.01.2017 до договору сторони погодили, що медичні послуги надаються учасником в період з 12.05.2016 по 16.12.2016, про що також було підписано Акт № 1 про надання медичних послуг від 03.02.2017 на суму 16 699 590,04 грн. без ПДВ (кількість процедур - 8134, ціна послуги - 2053,06 грн.).
З матеріалів справи та пояснень позивача судом встановлено, що в період з 16.12.2016 по 31.12.2016 позивач продовжив розпочатий процес лікування дев`яноста двох (92) хворих осіб зі ста одного (101), яким надавалось лікування за направленнями лікарів у період з 12.05.2016 по 16.12.2016.
Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Відповідно до ст. 5 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я" державні, громадські або інші органи, підприємства, установи, організації, посадові особи та громадяни зобов`язані забезпечити пріоритетність охорони здоров`я у власній діяльності, не завдавати шкоди здоров`ю населення і окремих осіб, у межах своєї компетенції надавати допомогу хворим, особам з інвалідністю та потерпілим від нещасних випадків, сприяти працівникам органів і закладів охорони здоров`я в їх діяльності, а також виконувати інші обов`язки, передбачені законодавством про охорону здоров`я.
Згідно з ст. 7 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я" держава згідно з Конституцією України гарантує всім громадянам реалізацію їх прав у сфері охорони здоров`я.
Відповідно до ст. 8 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я" держава визнає право кожного громадянина України на охорону здоров`я і забезпечує його захист.
За змістом ст. 18 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я" фінансування охорони здоров`я здійснюється за рахунок Державного бюджету України та місцевих бюджетів, фондів медичного страхування, благодійних фондів та будь-яких інших джерел, не заборонених законодавством.
Згідно з ч. 2 ст. 38 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я" кожний пацієнт має право, коли це виправдано його станом, бути прийнятим у будь-якому закладі охорони здоров`я за своїм вибором, якщо цей заклад має можливість забезпечити відповідне лікування.
За приписами ст. 52 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я" медичні працівники зобов`язані надавати медичну допомогу у повному обсязі пацієнту, який знаходиться в невідкладному стані. Активні заходи щодо підтримання життя пацієнта припиняються у разі, якщо стан людини визначається як незворотна смерть.
Порядок припинення активних заходів щодо підтримання життя пацієнта, порядок констатації та діагностичні критерії смерті мозку людини, положення про консиліум лікарів, форма акта про констатацію смерті мозку людини, діагностичні критерії біологічної смерті людини затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.
Відповідно до п. 1.2 Методики розрахунку вартості лікування хворих на хронічну хворобу нирок V стадії із застосуванням гемодіалізу, затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я від 02.03.2011 № 129, амбулаторний гемодіаліз - процедура, яка дозволяє частково компенсувати втрачену функцію нирок.
Відповідно до вимог Стандарту та уніфікованих клінічних протоколів надання медичної допомоги зі спеціальності "нефрологія", затверджених Наказом МОЗ України та НАМН України від 11.05.2011 № 280/44, стандартна доза діалізу під час лікування хворих із хронічною хворобою нирок V стадії - три рази на тиждень по 4 години.
В ході розгляду справи судом з`ясовано, що припинення надання позивачем медичних послуг гемодіалізу з 16.12.2016 спричинило б припинення підтримання життя пацієнтів та їх смерть.
За твердженнями позивача, останній ніколи не переривав надання медичних послуг як в період, на який поширювалась дія письмового договору, так і у період не охоплений дією підписаного договору. У спірний період позивач надавав ті ж самі послуги з гемодіалізу, тим же способом і тим же пацієнтам, які були направлені на лікування. Вартість процедури гемодіалізу також була незмінною протягом календарного року, протягом якого надавалися такі послуги і відповідає вартості, яка була включена до положень підписаного між сторонами договору.
Позивач звертає увагу, що після виконання останнього, укладеного у письмовій формі договору № 1 від 23.01.2017 лікарня затвердила і надіслала позивачеві відгук №01-05/355 від 06.03.2017, в якому високо оцінила якість послуг, наданих пацієнтам у медичному центрі Фрезеніус. Крім того, лікарня виразила своє подальше волевиявлення, зазначивши, що має намір і надалі продовжувати співробітництво з ТОВ "ФРЕЗЕНІУС МЕДИКАЛ КЕР УКРАЇНА" і рекомендує таке співробітництво потенційним замовникам. На думку позивача, лікарня фактично зробила пропозицію укласти наступний договір, однак у подальшому ухилилась від ініціювання необхідних процедур закупівлі.
Тобто, Комунальне некомерційне підприємство "Чернігівська міська лікарня №2" Чернігівської міської ради своїми діями підтвердила, що попри завершення дії договору про надання медичних послуг № 1 від 23.01.2017 та подальше не ініціювання процедур закупівлі, між учасниками продовжувалися зобов`язання, укладені у спрощений спосіб.
Листом №01-05/1061 від 14.07.2017 лікарня запитувала у Фрезеніус інформацію щодо потреби в загальному обсязі цільових коштів для лікування хворих на хронічну ниркову недостатність методом гемодіалізу за формою, що додавалась.
У відповідь на вказаний лист Фрезеніус повідомив лікарню про потребу у загальному обсязі цільових коштів для лікування хворих на хронічну ниркову недостатність методом гемодіалізу за формою, що додавалась (лист №179-170717-П від 17.07.2017).
В той же час, позивач продовжував у спірний період надавати медичні послуги хворим, сподіваючись на укладення письмового договору і поширення його дії на відносини, які існували до цього, що відповідало б попередній практиці договірних відносин з лікарнею.
Позивач наголошує, що протилежне рішення про перенаправлення хворих на лікування в інший заклад охорони здоров`я не приймалось, позивач не отримував від відповідачів жодної заяви, листа про необхідність припинення надання медичних послуг, з огляду що, позивач вважав, що запит щодо лікування визначеного переліку пацієнтів залишався чинним для позивача після 16.12.2016.
Таким чином, обов`язок надання позивачем хворим нефрологічного профілю, які є мешканцями м. Чернігів, процедур гемодіалізу у спірний період, ґрунтується на обов`язках позивача як закладу охорони здоров`я, передбачених наведеними положеннями Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я", його публічними зобов`язаннями перед хворими на ХХН V стадії, які отримують медичну допомогу у Діалізному центрі м. Чернігів на виконання обласної програми "Надання медичної допомоги хворим нефрологічного профілю" на 2013-2017 роки".
Чернігівська обласна державна адміністрація та Чернігівська міська рада є учасниками вказаної програми, не оспорювали та не вживали дій щодо виключення своєї участі у ній.
Відповідно до п. 5 вищезазначеної програми фінансування програми здійснюватиметься у межах асигнувань, передбачених на охорону здоров`я в обласному, районних та міських бюджетах, а також інших джерел не заборонених законодавством. 
Обсяг фінансування програми визначається щороку, виходячи з конкретних завдань та реальних можливостей бюджету.
Також чинною «Обласною Програмою забезпечення населення Чернігівської області спеціалізованою медичною допомогою на 2016 - 2020 роки» ті самі учасники підтвердили провідну роль Фрезеніус в забезпеченні медичної допомоги хворим на ХХН. Метою цієї програми є збереження та зміцнення здоров`я, профілактика та зниження показників захворюваності, інвалідності та смертності населення, підвищення якості та ефективності надання медико - санітарної допомоги, забезпечення соціальної справедливості та захисту прав громадян на охорону здоров`я.
Відповідно до п. 5 цієї програми фінансове забезпечення заходів Програми здійснюватиметься за рахунок асигнувань обласного бюджету, які передбачають у кошторисах відповідальних виконавців Програми, коштів державного бюджету, а також інших джерел не заборонених законодавством.
Обсяг фінансування Програми за рахунок коштів обласного бюджету визначається щороку, виходячи з конкретних завдань та можливостей фінансового забезпечення у відповідному бюджетному періоді.
Орієнтовний обсяг фінансування Програми складає 559    658,00 тис. грн. та може коригуватися виконавцем під час її виконання.
Ресурсне забезпечення обласної Програми забезпечення населення Чернігівської області спеціалізованою медичною допомогою на 2016-2020 наведено у додатку 1.
Рішенням Чернігівської обласної ради №11-3/VII від 27.01.2016 «Про внесення змін до рішення обласної ради від 25 грудня 2015 №64-2/ VII «Про обласний бюджет на 2016 рік» було затверджено міжбюджетні трансфери на 2016 рік, зокрема, 16    169    300, 00 грн. бюджету м. Чернігів на лікування хворим методом гемодіалізу.
В той же час, додатком № 3 до рішення Чернігівської міської ради №14/ VII-18 від 29.12.2016 «Про внесення змін і доповнень до рішення міської ради від 28 грудня 2015 №2/VII-6 «Про міський бюджет на 2016 рік» зі змінами та доповненнями визначено видатки за рахунок медичної субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам (з загального фонду обласного бюджету на лікування хворих методом гемодіалізу) у розмірі 26    169    300,00 грн. 
Таким чином, в обласному бюджеті передбачались кошти на оплату за лікування хворих методом гемодіалізу.
Судом першої інстанції встановлено, що заявлений позивачем до оплати період надання медичних послуг (з 16.12.2016 по 31.12.2016) хоч і виходить за межі встановленого у Додатковій угоді № 1 від 30.01.2017 періоду надання таких послуг, однак, в той же час, в силу п. 10.1 договору охоплюється періодом дії договору.
Враховуючи викладене, місцевий господарський суд дійшов висновку, що фактичне надання позивачем медичних послуг з 16.12.2016 по 31.12.2016 відбулося у строк дії договору про надання медичних послуг № 1, а тому в силу договірних умов у відповідача виник обов`язок з оплати таких послуг, виходячи із встановленої у договорі ціни за одну процедуру гемодіалізу (2 053,06 грн.).
Згідно зі ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Відповідно до ст. 6 ГК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).
Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За приписами ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
Частиною 1 ст. 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 ГК України).
Колегія суддів зазначає, що місцевий господарський суд, встановивши, що позивачем були надані відповідні медичні послуги амбулаторного лікування хворих, які потребують процедури гемодіалізу, за спірний період, а відповідачем такі послуги фактично прийнято, відхиливши заперечення відповідача та третіх осіб, врахувавши правову позицію Верховного Суду у постанові від 20.06.2018 в аналогічній справі № 925/1833/15, дійшов вірного висновку про те, що відповідач повинен провести повний розрахунок із позивачем за надані медичні послуги у спірний період у розмірі 1    158    908,45 грн.
Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції посилається на ряд документів, які не мають жодного відношення як до відповідача, так і до предмета спору є помилковими, оскільки врахування зазначених доказів дозволило суду першої інстанції повно і всебічно з`ясувати обставини справи. В свою чергу, дослідження лише обставин, які відбулися у спірний період з 16.12.2016 по 31.12.2016, не дозволило б суду врахувати усі обставини, що мають значення для вірної кваліфікації спірних відносин, які є комплексними і складаються з багатьох нерозривних між собою елементів.
Як зазначено в позові, Фрезеніус розпочав свою діяльність в м. Чернігів на виконання узгодженого інвестиційного проекту за участі держави. Волевиявлення держави в особі Чернігівської обласної державної адміністрації та приватного інвестора в особі Фрезеніус знайшло своє вираження в Протоколі про наміри та Угоді про реалізацію проекту.
Як вбачається з матеріалів справи, практика надання позивачем послуг гемодіалізу склалася таким чином, що з 2012 відносини оформлювалися договором, який він щороку укладав із уповноваженим суб`єктом - Лікарнею.
Укладаючи такі договори з Фрезеніус, Лікарня самостійно підтвердила свій статус, як уповноваженого замовника послуг згідно з інвестиційним проектом, виконання якого було гарантовано державою.
Відповідач як в суді першої інстанції, так і в апеляційній скарзі самостійно визнав і надав докази того, що є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня, який підпорядкований Управлінню охорони здоров`я Чернігівської міської ради, що координує його діяльність. У свою чергу, Чернігівська міська рада в своїх заявах по суті підтвердила, що кошти, які перераховувалися Лікарні, зокрема для закупівлі за останнім письмовим договором № 1 від 23.01.2017, одержані виключно з обласного бюджету у вигляді медичної субвенції.
З цього вбачається, що участь Чернігівської обласної державної адміністрації та Чернігівської міської ради (в тому числі їхніх структурних підрозділів) є надзвичайно важливою для забезпечення належного виконання Лікарнею свого обов`язку щодо розрахунку за фактично надані послуги. Вочевидь, за відсутності достатнього фінансування, у Лікарні, єдиним засновником та власником майна якої є Чернігівська міська рада, можуть виникнути труднощі в розрахунках. Саме тому, господарські відносини позивача і Лікарні поєднані з обов`язком держави в особі органів державної влади та місцевого самоврядування гарантувати і забезпечувати важкохворих пацієнтів належним лікуванням.
Таким чином, доказами, наявними в матеріалах справи, підтверджено нерозривний причинно - наслідковий зв`язок між двосторонніми угодами: Протоколом про наміри, Угодою про реалізацію проекту і статусом Лікарні як уповноваженого замовника медичних послуг Позивача. Фактично Лікарня є кінцевим виконавцем досягнутих домовленостей з боку держави. Ця обставина має суттєве значення для правильної кваліфікації спірних відносин, які не обмежуються лише укладеними письмовими договорами за результатами проведених процедур закупівлі.
Щодо Обласної програми «Надання медичної допомоги хворим нефрологічного профілю» на 2013 - 2017 роки, то Лікарня не була її задекларованим учасником. Розробником цієї програми є структурний підрозділ Чернігівської обласної державної адміністрації. 
Факт розробки такої багаторічної Програми свідчить про складності в фінансуванні надання медичної допомоги та може свідчити про неповне виконання уповноваженими органами покладених на них функцій.
Відповідач як лікувально-профілактичний заклад є учасником Обласної програми забезпечення населення Чернігівської області спеціалізованою медичною допомогою на 2016-2020 роки. Цією програмою було, зокрема, підтверджено участь позивача в лікуванні хворих на хронічну хворобу нирок (далі - ХХН) V стадії методом гемодіалізу та гарантовано бюджетне фінансування наданих медичних послуг.
Як було встановлено місцевим господарським судом, метою цієї програми є збереження та зміцнення здоров`я, профілактика та зниження показників захворюваності, інвалідності та смертності населення, підвищення якості та ефективності надання медико-санітарної допомоги, забезпечення соціальної справедливості і захисту прав громадян на охорону здоров`я.
Враховуючи те, що більшість направлень на лікування були видані лікарями нефрологами відповідача, а Лікарня 5 років поспіль виступала замовником медичних послуг, то заперечення відповідача щодо участі в організації лікування хворих на ХХН V стадії є необґрунтованим.
Місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про те, що спірні відносини пов`язані гарантією держави з підтримки медичного центру позивача, який надає життєво необхідні послуги жителям міста Чернігів. З огляду на це, оплата фактично наданих позивачем послуг гемодіалізу є завданням Лікарні, яка є замовником таких послуг.
Виконання договору № 1 від 23.01.2017 не звільняє від обов`язку погасити заборгованість, про існування якої було відомо до його укладення і яка виникла в результаті зменшення ціни договору відповідачем.
Апеляційна скарга відповідача обґрунтована обставинами виконання останнього письмового договору № 1 від 23.01.2017, укладеного між сторонами. Також Лікарня акцентує увагу на відсутності процедур закупівлі чи письмових договорів, які б врегульовували надання послуг у спірний період. 
Як було встановлено судом першої інстанції, 23.01.2017 було укладено останній на сьогоднішній день письмовий договір, який на підставі ст. 631 ЦК України врегулював фактично надані послуги за період з 12.05.2016 по 31.12.2016, у якому позивач та відповідач погодили, у тому числі, предмет, ціну і строк його дії. Наведене свідчить про визнання сторонами фактично необхідного обсягу процедур за затвердженою вартістю, а відтак і дійсну суму коштів, необхідну на здійснення оплати позивачу.
У подальшому відповідач в результаті зменшення обсягів закупівлі ініціював укладення додаткової угоди № 1 від 30.01.2017, якою було зменшено ціну і строк дії договору відповідно. Як результат, положення договору № 1 від 23.01.2017 врегулювали лише фактично надані позивачем послуги за період до 16.12.2016.
У подальшому Лікарня безпідставно ухилялася від проведення процедур закупівлі та укладення договору з Фрезеніус. В результаті зменшення кількості послуг за ініціативою Лікарні виник спірний період з 16.12.2016 по 31.12.2016.
В матеріалів справи та з пояснень сторін вбачається, що незважаючи на відсутність договору, укладеного у формі єдиного письмового документа, позивач продовжував надавати послуги по забезпеченню хворих якісним лікуванням. 
За твердженнями апелянта щодо відсутності проведеної закупівлі, Фрезеніус одразу після завершення дії останнього письмового договору повинен був би припинити надавати послуги хворим і залишити їх без належної медичної допомоги. Позивач як заклад охорони здоров`я не міг припинити лікування пацієнтів, для яких держава не забезпечила альтернативного місця отримання гемодіалізу в м. Чернігові. Жодне положення закону не може мати пріоритету над найвищою соціальною цінністю в Україні - людиною, її життям і здоров`ям, що гарантовано ст.ст. 3, 49 Конституції України. Тим більше, положення законодавства щодо закупівель мало бути дотримано саме відповідачем, який цього безпідставно не зробив.
Бездіяльність щодо проведення закупівлі послуг не може вважатися правомірною підставою не здійснення оплати за надані послуги спеціалізованої медичної допомоги, яка для направлених пацієнтів залишається безкоштовною. Таким чином, Фрезеніус у спірних відносинах виступає не як учасник публічних закупівель, а як суб`єкт господарювання, що надав необхідні пацієнтам медичні послуги, вартість яких залишається не оплаченою.
Докази, наявні в матеріалах справи, підтверджують, що Фрезеніус добросовісно та безперервно здійснював лікування направлених пацієнтів м. Чернігів протягом спірного періоду. Відповідальність за лікування була безпідставно перекладена на позивача, який навіть попри відсутність укладеного письмового договору та належної оплати не припинив лікування хворих на ХХН V стадії. Як було встановлено місцевим господарським судом, припинення надання позивачем медичних послуг гемодіалізу з 16.12.2016 спричинило б припинення підтримання життя пацієнтів та їх смерть.
В свою чергу, Лікарня після закінчення дії договору № 1 від 23.01.2017 не ініціювала закупівлі медичних послуг і не вживала інших дій щодо забезпечення оплати за фактично надані послуги. Як стверджує позивач, не одержуючи оплати та накопичуючи збитки, останній довгий час розраховував на укладення з ним наступного письмового договору, який мав би врегулювати оплату фактично наданих послуг у попередні періоди шляхом застосування ст. 631 ЦК України. Однак, оскільки цього не відбулося, Фрезеніус звернувся до суду з позовом у даній справі за захистом своїх порушених прав.
У спірний період позивач надавав ті ж самі послуги гемодіалізу, тим же способом і тим же пацієнтам, які були направлені раніше на лікування.
Посилання відповідача в апеляційній скарзі на постанову Верховного Суду від 20.12.2018 у справі № 920/169/18 є недоречним, оскільки в межах цієї справи суд касаційної інстанції перевіряв правильність застосування ст. 1212 ЦК України щодо повернення безпідставно набутого майна. Зважаючи на відмінність обставин і підстав позову, висновки Верховного Суду в межах справи № 920/169/18 не підлягають застосуванню у цій справі.
На думку скаржника, безоплатне медичне обслуговування населення може мати місце виключно у випадку, коли головний розпорядник бюджетних коштів уклав відповідний договір із закладом охорони здоров`я. Разом з тим, у Лікарні як розпорядника бюджетних коштів нижчого рівня відсутні бюджетні призначення, оскільки вона підпорядкована розпоряднику бюджетних коштів вищого рівня - Управлінню охорони здоров`я Чернігівської міської ради. Такі твердження є безпідставними, зважаючи на фактичні обставини, що мають місце у цій справі.
В межах відносин, що є предметом цього спору, саме позивач є закладом охорони здоров`я, який безперервно надає такі послуги жителям м. Чернігів.
Як підтверджується доказами, які досліджувалися в суді першої інстанції, Лікарні було достеменно відомо, як те, що виключно Фрезеніус може надавати та вже фактично надав послуги гемодіалізу жителям м. Чернігів, так і те, що їхня вартість має покриватися за рахунок бюджетних коштів, які спочатку виділяються в обласному бюджеті, далі перераховуються до бюджету міста, а звідти надходять на рахунок Лікарні для проведення остаточних розрахунків.
Протягом п`яти років бюджетні кошти виділялися і перераховувалися, а Лікарня укладала і оплачувала договори за надані Фрезеніус медичні послуги. Втім, після виконання договору № 1 від 23.01.2017 відповідач безпідставно ухилився від погашення боргу, про який йому було відомо. 
За змістом ч. 2 ст. 218 ГК України відсутність у відповідача необхідних коштів, в тому числі зменшення обсягів закупівлі, не може вважатися обставиною, яка звільняє від господарсько-правової відповідальності. Саме тому аргумент Лікарні про відсутність бюджетних призначень не знімає відповідальності перед Фрезеніус, оскільки потреба в наданні послуг гемодіалізу в спірний період була актуальною, так як пацієнтів не було переведено з медичного центру позивача до іншого закладу охорони здоров`я.
Судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, що спростовує доводи апелянта в цій частині. За період з 16.12.2016 по 31.12.2016 позивач надав медичні послуги 92 пацієнтам у кількості 591 процедури, що підтверджується Виписками із карт динамічного спостереження хворих по кожному із пацієнтів та Переліком пацієнтів і кількістю наданих послуг за відповідний період.
Крім того, відповідач безпідставно стверджує, що суд першої інстанції порушив строки підготовчого провадження і розгляду справи по суті.
Щодо пояснень Чернігівської обласної державної адміністрації, колегія суддів зазначає наступне.
Доданими до пояснень Чернігівської обласної державної адміністрації документами підтверджується, що протягом 2016 - 2020 років з державного бюджету України для Чернігівської області передбачалися цільові видатки на лікування хворих на хронічну ниркову недостатність методом гемодіалізу, які розподілялися між обласним бюджетом і бюджетом м. Чернігів.
Згідно з розподілами (розрахунками) медичної субвенції, які складені Управлінням охорони здоров`я Чернігівської обласної державної адміністрації, протягом 2016 - 2018 років бюджетні кошти призначалися лише для: Чернігівської обласної лікарні, яка забезпечує гемодіалізом жителів області та Фрезеніуса, який забезпечує гемодіалізом жителів м.Чернігів (в 2016 - 16 169 300 грн., в 2017- 16 700    000,00 грн., а в 2018 - 14 550    000,00 грн.).
Зазначений розподіл цільових бюджетних коштів здійснювався пропорційно, виходячи із кількості пацієнтів, які отримували процедури у зазначених закладах.
Надалі, в 2019 - 2020 роках цільові кошти продовжували розподілятися між Чернігівською обласною лікарнею та м. Чернігів, жителям якого послуги гемодіалізу як надавав, так і надає Фрезеніус. Додатково, в 2019 році розпочало фактичну роботу відділення гемодіалізу в Чернігівській міській лікарні № 1.
У своїх поясненнях Лікарня зазначає, що починаючи з 2018 року, статус розпорядника цільових бюджетних коштів нижчого рівня їй не надавався. Разом з тим, Лікарня не пояснила, яким чином це стосується її обов`язку розрахуватися за надані направленим пацієнтам послуги в другій половині грудня 2016 року, що є предметом розгляду в цій справі.
Окрім цього, до пояснень долучені накази Управління охорони здоров`я Чернігівської міської ради, якими Лікарню уповноважували укладати договори з Фрезеніус та здійснювати за ними оплату, зокрема, наказом № 55-од від 06.12.2016 Лікарня на виконання доручення Президента України від 03.04.2012 була уповноважена розпочати тендерну процедуру для здійснення оплати послуг, що надавалися Фрезеніус за період з 13.05.2016 по 31.12.2016 та на 2017 рік.
Лікарня, уклавши договір № 1 від 23.01.2017, в черговий раз підтвердила свій обов`язок розрахуватися за процедури, які Фрезеніус надавав пацієнтам у спірний період. Подальше зменшення ціни договору вже через 7 днів (30.01.2017) не знімає з відповідача обов`язку розрахуватися, оскільки потреба у відповідних послугах не відпала і такі послуги вже були надані, про що відповідач був обізнаний. 
Більше того, як вбачається з документів, наданих Чернігівською міською радою в суді першої інстанції разом із клопотанням від 11.10.2019, на момент підписання договору № 1 від 23.01.2017, вся необхідна для розрахунку сума бюджетних коштів ще не була перерахована Лікарні з міського бюджету, однак це не завадило як підписати, так і виконати зазначений договір, хоча із зменшенням необхідної ціни.
Наведене свідчить про суперечливість доводів Лікарні, засновником якої є Чернігівська міська рада, щодо неможливості укладення наступного договору з Фрезеніус, зокрема через ненадходження достатніх коштів, оскільки відповідні цільові кошти надходили до міського бюджету.
Як вбачається з матеріалів справи, стала практика відносин свідчить, що на момент надання пацієнтам послуг Фрезеніус регулярно діяв без укладеного письмового договору з Лікарнею, який підписувався згодом без жодних застережень.
Окрім цього, відсутність у відповідача необхідних коштів в будь-якому випадку не може вважатися обставиною, яка звільняє від господарсько-правової відповідальності. Більше того, необхідні кошти можуть бути виділені Чернігівською міською радою, як єдиним власником Лікарні, на виконання судового рішення.
Слід звернути увагу і на те, що з поданих сторонами в суді апеляційної інстанції документів вбачається, що цільові бюджетні кошти, передбачені на 2017 рік, фактично були використані для розрахунку за частину послуг, наданих в 2016 році, а за процедури 2017 року оплати не надходили.
В своїх поясненнях та в зведеній інформації, Чернігівська міська рада підтвердила, що станом на 01.07.2020 залишок цільових бюджетних коштів складає понад 17, 2 млн. грн., однак ці кошти так і не спрямовані на погашення заборгованості перед позивачем.
Крім того, відповідач вважає, що суд першої інстанції не врахував розбіжності у кількості пацієнтів, яким було надано послуги гемодіалізу у спірний період. Лікарня протиставляє заявлену позивачем кількість пацієнтів - 92 особи, даним, які містяться в листі Фрезеніус №015-180118-L від 18.01.2018 - 90 осіб.
Суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, за період з 16.12.2016 по 31.12.2016 позивач надав медичні послуги 92 пацієнтам у кількості 591 процедури, що підтверджується виписками із карт динамічного спостереження хворих по кожному із пацієнтів та переліком пацієнтів і кількістю наданих послуг за відповідний період.
Відповідно до розрахунку заборгованості позивачем використано дані про кількість наданих послуг (591) і вартість однієї процедури у спірний період (2053, 06 грн.), до яких відповідач не висловив жодних заперечень.
Щодо листа Фрезеніус №015-180118-L від 18.01.2018, то зазначення в ньому про 90 пацієнтів, а не про 92 пацієнтів, які отримували послуги пояснюється тим, що 2 пацієнта померли до завершення спірного періоду, що підтверджується виписками з карт динамічного спостереження хворих, саме тому, станом на 31.12.2016 пацієнтами медичного центу позивача залишилися 90 осіб, в той час як загалом послуги було надано 92 особам, та незалежно від кількості пацієнтів, яким надавались послуги у спірний період, загальна кількість наданих послуг є незмінною, та підтверджена належними доказами та становить 591 процедур.
04.02.2020 від позивача надійшло клопотання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
В позовній заяві зазначено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи становлять витрати, пов`язані із сплатою судового збору за подання позову та на професійну правничу допомогу.
10.02.2020 від представника відповідача надійшли заперечення на клопотання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, в якому останній просить відмовити позивачу у задоволенні вказаної заяви.
Позивачем заявлено до стягнення відповідача у справі витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 240 053,85 грн. за договором про надання юридичних послуг №FMC0110 від 01.10.2019. 
Як вбачається з матеріалів справи, 01.10.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ФРЕЗЕНІУС МЕДИКАЛ КЕР УКРАЇНА" (Замовник) та Адвокатським об`єднанням "Лекс`Юс" (Виконавець) укладено договір про надання юридичних послуг №FMC0110 (надалі також - договір), за умовами якого Замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобов`язання надавати юридичні послуги в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.
Відповідно до п. 1.2 договору, Виконавець на підставі звернення Замовника, бере на себе зобов`язання з надання наступних юридичних послуг (далі - "Послуги"):
1.2.1. Надає правову інформацію, консультації і роз`яснення з правових питань, правовий супровід діяльності Замовника;
1.2.2. Складає заяви, скарги, процесуальні та інші документи правового характеру в інтересах Замовника;
1.2.3. Представляє у встановленому порядку інтереси Замовника в судах першої та апеляційної інстанцій, Верховному Суді, під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного судочинства, а також в інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед фізичними та юридичними особами;
1.2.4. Здійснює захист та представництво прав, свобод і законних інтересів Замовника у будь-якому процесуальному статусі в кримінальному провадженні і під час розгляду справ про адміністративні правопорушення.
1.2.5. Адвокати Виконавця можуть здійснювати інші види адвокатської діяльності, які не заборонені законом в інтересах Замовника.
Порядок надання Послуг, передбачених п.п. 1.2.3., 1.2.4. цього Договору погоджуються Сторонами в окремих додаткових договорах до цього договору. (п. 2.8 договору).
У п.п. 3.1, 3.2 договору встановлено, що юридичні послуги в рамках цього Договору, якщо інше не буде погоджено Сторонами у додаткових договорах, тарифікуються за погодинними ставками, наведеними нижче (гривневий еквівалент євро за офіційним курсом НБУ на дату складання рахунку-фактури): Спеціалісти: Погодинні ставки в євро; Партнер - 150; Адвокат - 120; Помічник адвоката - 90; Асистент - 50.
Розмір та порядок розрахунків за надання Послуг, передбачених п.п. 1.2.3., 1.2.4. цього Договору погоджуються Сторонами в окремих додаткових договорах до цього Договору із врахуванням того, що вартість таких послуг не має перевищувати гривневий еквівалент: 9000 євро в суді першої інстанції, 6000 євро в суді апеляційної інстанції, 3000 євро в суді касаційної інстанції.
Згідно з п.п. 6.1, 6.2 договору, цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до 31 грудня 2020, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань
Відповідно до ст. 631 ЦК України умови цього договору застосовуються до відносин між сторонами, що виникли до його укладення, у тому числі щодо фактично наданих Виконавцем послуг до укладення Договору.
01.10.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ФРЕЗЕНІУС МЕДИКАЛ КЕР УКРАЇНА" (Замовник) та Адвокатським об`єднанням "Лекс`Юс" (Виконавець) укладено Додатковий договір № 1 до договору про надання юридичних послуг № FMC0110 від 01.10.2019, у якому сторони визначили, що на виконання п. 2.8. Договору про надання юридичних послуг № РМС0110 від 01.10.2019 (далі Договір) уклали цей додатковий договір про наступне:
1. Замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобов`язання надавати професійну правничу допомогу з представництва інтересів у господарських судах всіх інстанцій стосовно стягнення заборгованості за фактично надані медичні послуги медичним центром у м. Чернігів за період з 16.12.2016 по 31.12.2016 в межах справи № 910/11847/19 (надалі - Послуги).
Вартість Послуг, що підлягає сплаті Виконавцю, визначається відповідно до погодинних ставок, визначених у п. 3.1. Договору із врахуванням того, що в будь-якому разі:
-          загальна вартість послуг на стадії суду першої інстанції не має перевищувати гривневий еквівалент 9000 євро за курсом НБУ станом на дату виставлення рахунку;
-          загальна вартість послуг на стадії суду апеляційної інстанції не має перевищувати гривневий еквівалент 6000 євро за курсом НБУ станом на дату виставлення рахунку;
-          загальна вартість послуг на стадії суду касаційної інстанції не має перевищувати гривневий еквівалент 3000 євро за курсом НБУ станом на дату виставлення рахунку.
3.          З урахуванням п. 6.2. Договору, на підставі ст. 631 ЦК України, умови цього додаткового договору застосовуються до відносин між Сторонами, що виникли до його укладення, у тому числі наданих Виконавцем послуг з підготовки, звернення до суду та представництва інтересів в межах справи № 910/11847/19.
На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат, позивачем подано рахунки-фактури № 19.12.2019 від 19.12.2019 та № 30/01/2020 від 30.01.2020, акт приймання-передачі наданих послуг від 30.01.2020 з Додатком № 1, платіжні доручення № 942 від 20.12.2019 на суму 117 090,00 грн. та № 174 від 31.01.2020 на суму 122 963,85 грн.
За змістом ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. 
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного Закону).
Разом із тим згідно зі ст. 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. 
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст. 16 ГПК України).
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 зазначеного Кодексу ). 
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу. 
3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України).
Згідно зі ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 
Разом із тим, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 ГПК України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 цього Кодексу).
Водночас, за змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 
У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).
У розумінні положень ч. 5 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Суд зазначає, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України. Разом із тим, у ч. 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат. 
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст. 129 ГПК України, визначені також положеннями ч.ч. 6, 7, 9 ст. 129 цього Кодексу.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 5-6 ст. 126 ГПК України).
Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат, господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору.
У зв`язку з наведеним, суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Вказана правова позиція наведена у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 06.12.2019 у справі № 910/353/19. 
Заперечуючи проти відшкодування заявленого розміру судових витрат, відповідач зазначає, що позивачем не було подано попереднього розрахунку судових витрат у позовній заяві, вартість однієї години роботи адвоката є надмірною та необґрунтованою, завищено час на надання юридичних послуг та включено до їх переліку роботи, які не можуть бути віднесені до складу юридичних послуг та не можуть вважатися правничою допомогою. 
При цьому, щодо відсутності попереднього розрахунку судових витрат на професійну правничу допомогу у позові, суд бере до уваги доводи адвокатів позивача, що договір про надання юридичних послуг № FMC0110 укладено сторонами лише 01.10.2019, в той час, як позов подано ще вкінці серпня 2019.
Детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатами Адвокатського об`єднання "Лекс`Юс" в ході надання правової допомоги позивачу у справі № 910/11847/19, наведений у Додатку № 1 до договору "Специфікація наданих юридичних послуг з представництва у справі № 910/11847/19 за період з 18.07.2019 по 29.01.2020", який містить 27 видів послуг, зокрема:
№ 6 - підготовка матеріалів справи до судового засідання, перевірка отримання документів від учасників справи, візит до суду (25.09.2019, 2 години, помічник адвоката, 180 євро);
№ 8 - підготовка, подання через канцелярію суду клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та узгодження з помічником судді дати ознайомлення зі справою (03.10.2019, партнер, помічник адвоката, 0,2 години, 1 година, 30 євро, 90 євро);
№ 9 - ознайомлення з матеріалами справи (04.10.2019, 0,5 години, помічник адвоката, 45 євро);
№ 13 - підготовка матеріалів справи до засідання, візит до суду (21.10.2019, 1 година, помічник адвоката, 90 євро);
№ 15 - підготовка, подання через канцелярію суду клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та узгодження з помічником судді дати ознайомлення зі справою (23.10.2019, партнер, помічник адвоката, 0,2 години, 0,8 години, 30 євро, 72 євро);
№ 16 - ознайомлення з матеріалами справи, упорядкування документів після ознайомлення в електронному та письмовому вигляді (25.10.2019, помічник адвоката, 225 євро);
№ 17 - ознайомлення зі змістом та аналіз нових матеріалів справи (8 процесуальних документів з додатками) (30.10.2019, 31.10.2019, 5 годин, помічник адвоката, 450 євро);
№ 26 - підготовка промови (заключного слова) для судових дебатів (№ 26, 28.01.2020, 3 години, адвокат, 360 євро).
Дослідивши вказані види послуг, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку, що вказані послуги не можуть віднесені до жодного з видів правничої допомоги, які передбачені ст.ст. 1, 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", а тому витрати на здійснення вказаних видів робіт не можуть бути відшкодовані у якості витрат на професійну правничу допомогу.
При цьому, за переконанням суду першої інстанції, усі вказані дії хоч і пов`язані з наданням адвокатських послуг, однак самі по собі не можуть бути кваліфіковані як надання правової допомоги.
Поряд з викладеним, серед переліку наданих позивачу послуг у Додатку № 1 також вказано:
№ 7 - візит до суду та представництво інтересів клієнта в підготовчому засіданні, що відбулося в Господарському суді м. Києва (25.09.2019, 1 година, партнер, 150 євро);
№ 14 - візит до суду та представництво інтересів клієнта в підготовчому засіданні, що відбулося в Господарському суді м. Києва (21.10.2019, 1 година, партнер, 150 євро);
№ 21 - візит до суду та представництво інтересів клієнта в підготовчому засіданні, що відбулося в Господарському суді м. Києва (09.12.2019, 1,5 години, партнер, адвокат, 405 євро);
№ 23 - підготовка, візит до суду та представництво інтересів клієнта в підготовчому засіданні, що відбулося в Господарському суді м. Києва (16.12.2019, 1,5 години, партнер, адвокат, 405 євро);
№ 25 - підготовка, візит до суду та представництво інтересів клієнта в засіданні, щодо розгляду справи по суті в Господарському суді м. Києва (13-14.01.2020, 2 години, партнер, адвокат, 540 євро);
№ 27 - підготовка, візит до суду та представництво інтересів клієнта в засіданні, щодо розгляду справи по суті в Господарському суді м. Києва (29.01.2020, 2 години, партнер, адвокат, 540 євро).
Вищенаведені послуги відповідають правничій допомозі, у розумінні Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", лише послуги з представництва інтересів клієнта в засіданнях в Господарському суді м. Києва (підготовчому та по суті). Решта дій, вчинених адвокатом, а саме, візит до суду, тобто, фізичне прибуття адвоката до суду для участі в судовому засіданні, та підготовка до нього, супроводжують надання послуг адвокатом, однак, окремо не можуть бути кваліфіковані як надання правової допомоги. 
Щодо вартості послуг за участь адвоката в судових засіданнях, слід зазначити, що кількість витрачених годин є завищеною, оскільки із формулярів судових засідань вбачається, що загальна тривалість шести судових засідань у справі № 910/11847/19 становить трохи більше двох годин.
Окрім того, до переліку послуг позивачем під № 18 також віднесено підготовку проекту заяви про зміну предмета позову і заміну первісних відповідачів належним відповідачем (№ 18, 04.11.2019, 05.11.2019, 7 годин, помічник адвоката, 630 євро). Однак, ці послуги та їх вартість підлягають виключенню, оскільки вказану заяву суд залишив без розгляду саме за заявою позивача, викладеною у заяві про відмову від позовних вимог до неналежних співвідповідачів та залучення в якості третіх осіб, яка подана до суду 04.12.2019.
Щодо решти заявлених адвокатських послуг, то з огляду на рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатами документів, їх значення для вирішення спору, а також зважаючи на розумну необхідність судових витрат, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу не є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатами робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатами на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатами послуг та виконаних робіт. Такі витрати є явно завищеними, належним чином не обґрунтованими та становлять надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу судових витрат.
З огляду на вищевикладене, беручи до уваги складність даної справи, характер спору, заперечення відповідача, подані позивачем докази щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаність цих витрат з розглядом справи, пропорційність, значення справи для сторін, суд першої інстанції дійшов вірних висновків про часткову обґрунтованість заяви позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу.
Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 12.02.2020, не спростовують правильних висновків суду щодо стягнення з відповідача на користь позивача 50 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції.
При цьому колегія суддів наголошує на безпідставному посиланні апелянта на правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.11.2019 у справі № 904/4494/18, оскільки положення ст. 124 ГПК України не передбачають прямим процесуальним наслідком, у випадку неподання разом з першою заявою по суті спору попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, відмову у задоволенні такої заяви. Тобто застосування відповідних положень ст. 124 ГПК України вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин кожної справи.
Аналогічну правову позицію наведено у постановах Верховного Суду від 13.02.2020 у справі № 911/2686/18 та від 19.02.2020 у справі № 910/16223/18.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційних скарг

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.     
Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.
Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994, серія А, №303-А, п.29).
За таких обставин решту аргументів відповідача (апелянта) суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття оскаржуваних рішення та додаткового рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду про задоволення позову та про стягнення з відповідача на користь позивача 50    000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції.
Доводи третіх осіб, викладені у відзивах на апеляційні скарги та в додатково поданих поясненнях, колегією суддів відхиляються з огляду на вищевикладене.
Доводи позивача, викладені у відзивах на апеляційні скарги та в додатково поданих письмових поясненнях по справі, колегія суддів вважає обґрунтованими з вищевикладених підстав.
Таким чином, застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права відповідає встановленим обставинам справи, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваних рішень.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційних скарг Комунального некомерційного підприємства "Чернігівська міська лікарня №2" Чернігівської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 29.01.2020 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 12.02.2020 у справі №910/11847/19.
Судові витрати за розгляд апеляційних скарг у зв`язку з відмовою в їх задоволенні на підставі ст.129 ГПК України покладаються на апелянта.
Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-
                                                                                                                                     ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства "Чернігівська міська лікарня №2" Чернігівської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 29.01.2020 у справі №910/11847/19 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 29.01.2020 у справі №910/11847/19 залишити без змін.
3. Апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства "Чернігівська міська лікарня №2" Чернігівської міської ради на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 12.02.2020 у справі №910/11847/19 залишити без задоволення.
4. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 12.02.2020 у справі №910/11847/19 залишити без змін.
5. Матеріали справи №910/11847/19 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.
Повний текст постанови підписано 30.11.2020 після виходу членів колегії суддів з відпусток та лікарняних.
Головуючий суддя                                                            І.М. Скрипка 

Судді                                                                                Ю.Б. Михальська

                                                                                А.І. Тищенко