ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/11226/20                 Головуючий в І інстанції: Єпішин Ю.М.
Номер провадження: №22-ц/819/1590/20                 Доповідач: Майданік В.В.

П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого                 Майданіка В.В.,
       суддів:                 Кутурланової О.В.,
                               Орловської Н.В.,
       секретар                Сікора О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Чорного Олександра Вікторовича, діючого від імені Акціонерного товариства "Універсал Банк", на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 27 липня 2020 року, у складі судді Єпішина Ю.М., у справі за  заявою адвоката Чорного Олександра Вікторовича, діючого від імені Акціонерного товариства "Універсал Банк", про забезпечення позову до подання позовної заяви Акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором про надання банківських послуг, 

В С Т А Н О В И В :

24 липня 2020 року адвокат Чорний Олександр Вікторович, діючий від імені Акціонерного товариства "Універсал Банк", звернувся до суду з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви Акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором про надання банківських послуг. Він просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 .

Оскаржуваною ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27 липня 2020 рокувказану заяву було залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі адвокат Чорний Олександр Вікторович, діючий від імені Акціонерного товариства "Універсал Банк", просить вказану ухвалу суду першої інстанції скасувати й ухвалити нове рішення про задоволення заяви АТ "Універсал Банк" про забезпечення позову до подання позовної заяви. При цьому послався на порушення норм процесуального права. Зокрема, зазначив, що судом не враховано того, що у зв`язку з порушенням позичальницею ОСОБА_1 своїх зобов`язань за Договором про надання банківських послуг у неї перед банком станом на 09.07.2020 року виникла заборгованість у розмірі 332116,69грн. Тому й було прийнято рішення про звернення до суду з відповідним позовом. Суд не врахував значний розмір кредитної заборгованості й те, що існує реальна загроза невиконання відповідачкою можливого рішення суду, оскільки належна відповідачці квартира може бути нею відчужена. При цьому накладення на квартиру арешту не обмежить ОСОБА_1 у праві користування нею. 

У своєму відзиві адвокат Котенко Т.В., діюча від імені відповідачки ОСОБА_1 , просить у задоволенні апеляційних вимог відмовити.

Справу вдруге було призначено до апеляційного розгляду на 22.12.2020 року об 11-00 годині, однак сторона скаржника (позивача), яка була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, до суду не з`явилася. У зв`язку з цим апеляційний суд вважає причину неявки в судове засідання вказаної особи неповажною, вважає, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка вказаної особи не перешкоджає розгляду справи, а тому ухвалив розглянути справу за її відсутності.

Заслухавши доповідача, учасників справи, перевіривши відповідність ухвали вимогам процесуального закону, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

У справі встановлено таке.

       У цій справі адвокатом Чорним О.В., діючим від імені Акціонерного товариства "Універсал Банк", подано 24 липня 2020 рокузаяву про забезпечення позову до подання позовної заяви Акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за Договором про надання банківських послуг (а.с.1-2). 

У вказаній заяві про забезпечення позову заявник просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 . 

Заява обґрунтована тим, що у зв`язку з порушенням позичальницею ОСОБА_1 своїх зобов`язань за Договором про надання банківських послуг у неї перед банком станом на 09.07.2020 року виникла заборгованість у розмірі 332116,69грн. Відповідачка не виявляє ініціативи щодо погашення заборгованості. У відповідності до даних, що містяться у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно ОСОБА_1 належить трикімнатна квартира АДРЕСА_1 . Пославшись на положення п.6 ч.1 ст.151, ст.ст.149, 150 ЦПК України, обґрунтовуючи заяву унеможливлення відчуження вказаної квартири, за рахунок якої можливо буде виконати рішення суду, просив задовольнити заяву.

При апеляційному розгляді справи представник ОСОБА_1 вказала, що наразі у Херсонському міському суді Херсонської області (у різних суддів) з невідомих причин відкрито два провадження у цивільних справах за позовом Акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості за одним і тим самим кредитним договором. 

В ЄДРСР оприлюднено дві ухвали про відкриття провадження у справі від 19 серпня 2020 року (справа № 766/11768/20) та від 01 вересня 2020 року (справа №766/12502/20).

Згідно Інформації щодо суб`єкта з різних реєстрів (Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна), сформованої 20.07.2020 року – ОСОБА_1 є власником 1/1 частки квартири АДРЕСА_1 . На все нерухоме майно  ОСОБА_1  накладено арешт відповідно до постанови від 10.06.2019 року приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Людмили Олегівни, номер запису про обтяження: 31932281(а.с.4-5).

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано до суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження підстав вважати, що майбутнє рішення суду, у разі можливого задоволення позову, може бути утрудненим чи неможливим, зокрема, доказів на підтвердження намагання відповідача відчужити належну їй вказану квартиру. Також суд виходив з того, що 10.06.2019 року приватним виконавцем Лановенко Л.О. накладено арешт та заборону відчуження нерухомого майна ОСОБА_1 (номер запису про обтяження 31932281), що спростовує доводи заявника про наявність ризику відчуження відповідачем ОСОБА_1 належного їй нерухомого майна. Крім того, суд виходив з того, що заявник не обґрунтував належним чином необхідність вжиття вказаного заходу забезпечення позову і не зазначив причини, що можуть утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення. На час розгляду заяви про забезпечення позову до його подання судом не встановлено, що між сторонами дійсно виник спір з приводу спірного майна, доказів на підтвердження наявності спору з цього приводу (листування, претензія тощо) до суду не надано. 

Апеляційний суд в основному погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він є правильним по суті.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення ст.ст.18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

При цьому відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. 

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті – це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

За змістом ст.151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містить, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.
Згідно з ч.1 ст.150 зазначеного Кодексу позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (п.1); забороною вчиняти певні дії (п.2).

За ч.3 ст.150 вказаного Кодексу заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.13 ст.158 ЦПК України заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом також у разі: 1) неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини третьої статті 152 цього Кодексу; 2) повернення позовної заяви; 3) відмови у відкритті провадження у справі.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову": єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви особи, яка бере участь у справі (п.1.); розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, позовним вимогам; при встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи-підприємця; вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням цих заходів (п.4.).

Як вже зазначалось, у цій справі адвокатом Чорним О.В., діючим від імені Акціонерного товариства "Універсал Банк", подано 24 липня 2020 рокузаяву про забезпечення позову до подання позовної заяви Акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором про надання банківських послуг.

Апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено наміру відповідача відчужити належну їй вказану квартиру, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді арешту квартири може утруднити виконання рішення суду чи зробити неможливим його виконання. Такі висновки суду першої інстанції матеріалами справи не спростовуються.

Апеляційний суд враховує, що 10.06.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О. накладено арешт та заборону відчуження нерухомого майна ОСОБА_1 (номер запису про обтяження 31932281), що спростовує доводи заявника про наявність ризику відчуження відповідачем ОСОБА_1 належного їй нерухомого майна. 

Таким чином, з огляду й на вказані обставини наразі відсутні підстави для накладення арешту на вказану належну ОСОБА_1 квартиру. Проте це не позбавляє позивача права повторного звернення до суду із заявою про забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги не обґрунтовані вимогами закону та висновків суду не спростовують. 
Зокрема, не можуть бути прийняті до уваги посилання скаржника на неврахування судом значного розміру кредитної заборгованості ОСОБА_1 перед позивачем, того, що накладення на квартиру арешту не обмежить ОСОБА_1 у праві користування нею, а також того, що існує реальна загроза невиконання відповідачкою можливого рішення суду, оскільки належна їй квартира може бути нею відчужена. При цьому апеляційний суд виходить з того, що, як правильно зазначив суд першої інстанції, позивачем не доведено того, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді арешту вказаної квартири може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду про задоволення позову. Крім того, на вказану квартиру в іншій справі вже накладено арешт приватним виконавцем, що спростовує доводи заявника про наявність ризику її відчуження.

Оскільки ухвала суду про відмову в забезпеченні позову постановлена з дотриманням норм процесуального закону, а доводи апеляційної скарги не вказують на такі її порушення, що вплинули на правильність вирішеного судом питання, апеляційний суд вважає за необхідне на підставі п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу – без змін. 

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України, суд 

П О С Т А Н О В И В :

       Апеляційну скаргу адвоката Чорного Олександра Вікторовича, діючого від імені Акціонерного товариства "Універсал Банк", залишити без задоволення.

       Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 27 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Дата складення повного тексту постанови – 23 грудня 2020 року. 

Головуючий                                _ _ _ _ _ _ _ _ _ _                 В.В. Майданік

Судді:                                        _ _ _ _ _ _ _ _ _ _                 О.В. Кутурланова

                                       _ _ _ _ _ _ _ _ _ _                  Н.В. Орловська