ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2020 року 
м. Київ
справа №2540/2622/18
адміністративне провадження №К/9901/67417/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Кашпур О.В.,
суддів - Уханенка С.А., Шевцової Н.В.
розглянув у попередньому судовому засіданні за наявними у справі матеріалами в касаційній інстанції адміністративну справу  №2540/2622/18
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Чернігівський» до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій державного виконавця та зобов`язання утримуватись від вчинення певних дій, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Чернігівський» на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від                23 жовтня 2018 року, прийняту в складі колегії суддів: головуючого Троян Н.М., суддів Бужак Н.П., Костюк Л.О.,
УСТАНОВИВ:
І. Короткий зміст позовних вимог 
1.          У липні 2018 року ТОВ «Торговий Дім «Чернігівський»  звернулось до суду з позовом, в якому просило: 
-          визнати протиправними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренка Сергія Володимировича щодо вимог надання інформації та виклику посадових осіб ТОВ «Торговий дім «Чернігівський», для надання пояснень;
-          заборонити службовим особам відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вчиняти будь-які протиправні дії відносно ТОВ «Торговий дім «Чернігівський» та його посадових осіб в межах виконавчого провадження №55583162.
2.          На обґрунтування позовних вимог позивач посилався на  те, що старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренко Сергій Володимирович, вчиняючи виконавчі дії щодо витребування у позивача інформації стосовно іншого боржника та викликаючи позивача для надання пояснення щодо відмови у надані витребуваної інформації, діяв протиправно, оскільки Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено обов`язку особи, яка не є стороною виконавчого провадження та не є особою, яка залучалася до проведення виконавчих дій, надавати таку інформацію. 
ІІ. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення 
3.          Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 серпня          2018 року позовні вимоги задоволено частково: визнано протиправними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Сіренка Сергія Володимировича щодо вимоги про надання інформації від 06.06.2018 №55583162/20.1-4/23 та виклику посадових осіб ТОВ «Торговий дім «Чернігівський», викладеного в листі від 06.07.2018 №55583162/20.1-4/23, для надання пояснень; в решті позовних вимог відмовлено.
4.          Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не є учасником чи стороною виконавчого провадження та не залучався до участі в ньому шляхом винесення державним виконавцем відповідної постанови, як це передбачено пунктом 6 розділу II Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 №512/5, тому вказане свідчить про протиправність дій державного виконавця щодо юридичної особи, яка не є учасником виконавчого провадження, а відтак, покладення на особу, яка не є ні боржником, ні іншим учасником виконавчого провадження, обов`язку з`явитися до державного виконавця суперечить нормам Закону України «Про виконавче провадження», а тому не зобов`язана виконувати вимоги державного виконавця стосовно надання інформації щодо іншого боржника. Разом з тим, позовна вимога про заборону службовим особам відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вчиняти будь-які протиправні дії відносно ТОВ «Торговий дім «Чернігівський» та його посадових осіб в межах виконавчого провадження № 55583162 задоволенню не підлягає, оскільки рішення суду не може бути прийнято на майбутнє, не може ґрунтуватися на припущеннях та домислах, які на момент ухвалення рішення ще не відбулись, оскільки таке рішення суперечитиме законодавчо визначеним принципам і завданням адміністративного судочинства.
5.          Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2018 року скасовано рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2018 року, прийнято нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
6.          Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив з того, що не зважаючи на те, що позивач не є учасником чи стороною виконавчого провадження, державний виконавець має право відповідно до вимог пункту 3 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» звернутись до нього з вимогою щодо надання інформації, яка необхідна йому для подальшого здійснення виконавчих дій в межах виконавчого провадження. Оскільки предметом вимоги відповідача було витребування інформації щодо договорів оренди, укладених між ПАТ «Компанія «Райз», яка є боржником у виконавчому провадженні за №55583162, та ТОВ «Торговий дім «Чернігівський», державний виконавець мав право надіслати позивачу вимогу від 06.06.2018 та витребувати у останнього відповідні відомості згідно вимог Закону України «Про виконавче провадження».
ІІІ. Короткий зміст вимог касаційної скарги
7.          Не погоджуючись із постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2018 року, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, ТОВ «Торговий Дім «Чернігівський» подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
8.          Касаційна скарга обґрунтована тим, що помилковим є висновок суду апеляційної інстанції про те, що направлення вимоги державного виконавця про надання інформації не є виконавчою дією, оскільки не стосується вжиття заходів примусового виконання рішень. Так, в силу  приписів частини першої статті 13 Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії шляхом винесення постанов, внесення подань, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів тощо. Суд апеляційної інстанції помилково вважав, що відповідач, складаючи вимогу, діяв з метою розшуку майна боржника. Однак в такому випадку застосуванню підлягала частина друга статті 36 Закону України "Про виконавче провадження". Також відповідачем було порушено територіальну юрисдикцію при надісланні оскаржуваної вимоги. Зазначає про те, що судом апеляційної інстанції не було взято до уваги ту обставину, що на момент вчинення виконавчої дії (прийняття вимоги), виконавче провадження №55583162 було зупинено на підставі ухвали Великої Палати Верховного Суду від 23.01.2018.
IV.          Позиція інших учасників справи
9.          Відповідач не скористався правом на подання до суду відзиву на касаційну скаргу.
V. Рух справи в суді касаційної інстанції
10.          Ухвалою Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду від 11 грудня 2018 року відкрито касаційне провадження за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Чернігівський» на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2018 року. 
11.          За результатом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано 07 травня 2020 року для розгляду колегії суддів у складі: Кашпур О.В. (головуючому судді), Радишевській О.Р., Уханенку С.А. на підставі розпорядження заступника керівника  апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду Н.Богданюк від 06 травня 2020 року №748/0/78-20. 
12.          Ухвалою Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду від 03 листопада 2020 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в попередньому судовому засіданні на 04 листопада 2020 року.
13.          За результатом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями суддю Радишевську О.Р. замінено на суддю Шевцову Н.В. на підставі розпорядження заступника керівника  апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду Н.Богданюк від 03 листопада 2020 року №2113/0/78-20. 
VI. Стислий виклад обставин, установлених судами першої та апеляційної інстанцій
14.          Як установлено судами першої та апеляційної інстанцій та вбачається з матеріалів справи, у провадженні Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження №55583162 з примусового виконання виконавчого листа Святошинського районного суду м. Києва №759/16206/14-ц, про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23.05.2014 №4323(і), відповідно до якого з ПАТ «Компанія «Райз» на користь компанії «NIBULON S.A.» слід стягнути збитки в розмірі 17 536 000 доларів США і складні відсотки на цю суму, а також витрати на арбітраж.
15.          За повідомленням, наданим компанією «NIBULON S.A.» державному виконавцю стало відомо, що після відкриття виконавчого провадження ПАТ «Компанія «Райз» отримувало і продовжує отримувати доходи від надання в оренду рухомого та нерухомого майна ТОВ «Торговий дім «Чернігівський».
16.          Старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренко Сергієм Володимировичем 06 червня 2018 року на адресу ТОВ «Торговий дім «Чернігівський» направлена вимога № 55583162/20.1-4/23, якою вимагалось протягом трьох днів з моменту отримання цієї вимоги надати Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України наступну інформацію:
- перелік договорів оренди, укладених між ПАТ «Компанія «Райз» і ТОВ «Торговий дім «Чернігівський» із зазначенням строку їх дії та строку оренди майна;
- перелік майна ПАТ «Компанія «Райз», яке перебуває в оренді у ТОВ «Торговий дім «Чернігівський» (в розрізі договорів);
- місцезнаходження майна ПАТ «Компанія «Райз», яке перебуває в оренді у ТОВ «Торговий дім «Чернігівський» (в розрізі договорів);
- який розмір становить орендна плата, яку ПАТ «Компанія «Райз» справляє за договорами оренди майна з ТОВ «Торговий дім «Чернігівський» (в розрізі договорів та в цілому);
- в якому розмірі ПАТ «Компанія «Райз» нарахована орендна плата за договорами оренди майна, укладеними ПАТ «Компанія «Райз» з ТОВ «Торговий дім «Чернігівський» (в розрізі договорів та в цілому);
- в якому розмірі ПАТ «Компанія «Райз» отримано орендну плату від ТОВ «Торговий дім «Чернігівський» (в розрізі договорів та в цілому);
- на які рахунки ПАТ «Компанія «Райз» відбулось зарахування орендної плати, отриманої ПАТ «Компанія «Райз» від ТОВ «Торговий дім «Чернігівський» (в розрізі договорів та в цілому);
- який розмір становить дебіторська заборгованість перед ПАТ «Компанія «Райз» від ТОВ «Торговий дім «Чернігівський» (в розрізі договорів та в цілому).
17.          Також у вимозі № 55583162/20.1-4/23 зазначено, що відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов`язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність встановлену статтею 76 Закону України «Про виконавче провадження». За умисне невиконання рішення суду, що набрало законної сили, винні особи несуть кримінальну відповідальність згідно зі статтею 382 Кримінального кодексу України.
18.          Позивач листом від 14.06.2018 №85 повідомив, що з урахуванням того, що ТОВ «Торговий Дім «Чернігівський» не є боржником по вказаному виконавчому провадженню, у нього відсутній обов`язок щодо надання такої інформації.
19.          Державний виконавець 06 липня 2018 року направив керівнику ТОВ «Торговий дім «Чернігівський» виклик № 55583162/20.1-4/23, в якому вимагав особисто з`явитись до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 17 липня 2018 року о 10:00 год за адресою: м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 73, каб. 425 та надати державному виконавцю пояснення щодо невиконання законних вимог державного виконавця, зокрема, вимоги державного виконавця від 06.06.2018 №55583162/20.1-4/23.
20.          Вважаючи порушенням своїх прав відповідачем та з метою їх відновлення позивач звернувся до суду з цим позовом.
VIІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХНЬОГО ЗАСТОСУВАННЯ 
21.          Конституція України від 28 червня1996 року №254к/96-ВР
Частина друга статті 19. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
22.          Кодекс адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час звернення до суду з цим позовом, далі - КАС України)
Частина друга статті 2. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
23.          Умови і порядок виконання на території України судових рішень визначаються Законом України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII).
Згідно частини першої статті 13 Закону №1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до частини першої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Пунктами 3, 14, 15 та 20 частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання; залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб`єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача.
Частиною четвертою статті 18 Закону №1404-VIII передбачено, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.
Згідно частини п`ятої статті 18 Закону №1404-VIII під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.
Частина перша статті 24 Закону №1404-VIII. Виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. 
Частина п`ята статті 24 Закону №1404-VIII. У разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби. 
Статтею 53 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб.
Зазначені особи зобов`язані подати на запит виконавця у визначений ним строк відомості про належне боржнику майно, що перебуває у них, та майно чи кошти, які вони повинні передати боржнику.
24.          Відповідно до пункту 9 розділу I Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 №512/5  (у редакцій чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Інструкція №512/5) вимога виконавця є письмовим документом, який складається у випадках, передбачених Законом, та є обов`язковою для виконання органами, установами, організаціями, посадовими особами і фізичними особами щодо надання виконавцю документів або їх копій, необхідних для здійснення його повноважень, вчинення інших дій, необхідних для виконання рішення.
25.          Згідно зі статтею 6 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» систему органів примусового виконання рішень становлять: 1) Міністерство юстиції України; 2) органи державної виконавчої служби, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.
У відповідності до пункту 3 розділу I Інструкції №512/5 органами державної виконавчої служби є: Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до якого входить відділ примусового виконання рішень; управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - управління державної виконавчої служби), до складу яких входять відділи примусового виконання рішень; районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних територіальних управлінь юстиції (далі - відділи державної виконавчої служби).
Пунктом 4 розділу I вказаної Інструкції передбачено, що відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, за якими, зокрема сума зобов`язання становить двадцять та більше мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.
Пункт 11 Розділу ІІІ Інструкції №512/5. Перевірка інформації про наявність боржника, його майна, місця роботи або здійснення опису та арешту майна на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця здійснюється органом державної виконавчої служби, компетенція якого поширюється на територію вчинення таких дій за дорученням державного виконавця. 
VІІІ.ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
26.          Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, згідно зі статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України, здійснюється у частині застосування норм матеріального та процесуального права.
27.          Аналізуючи наведені положення нормативно-правових актів, колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про те, що державний виконавець може звернутись до осіб, в розпорядженні яких перебуває майно чи кошти боржника, та на запит отримати у таких осіб відповідні відомості про майно боржника.
28.          Водночас, чинним на момент виникнення спірних правовідносин законодавством України не встановлено жодних обмежень періодів, за які може бути витребувана відповідна інформація.
29.          При цьому, не зважаючи на те, що позивач не є учасником чи стороною виконавчого провадження, державний виконавець має право відповідно до вимог пункту 3 частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII звернутись до нього з вимогою щодо надання інформації, яка необхідна йому для подальшого здійснення виконавчих дій в межах виконавчого провадження.
30.          Оскільки предметом вимоги відповідача було витребування інформації щодо договорів оренди, укладених між ПАТ «Компанія «Райз», яка є боржником у виконавчому провадженні за №55583162, та ТОВ «Торговий дім «Чернігівський», тому державний виконавець мав право надіслати позивачу вимогу від 06.06.2018 та витребувати у останнього відповідні відомості згідно вимог Закону України «Про виконавче провадження».
31.          Також судом апеляційної інстанції обґрунтовано було зазначено щодо помилкового висновку суду першої інстанції про порушення відповідачем територіальної юрисдикції при надісланні ним вимоги, оскільки в силу частини четвертої статті 18 Закону №1404-VIII та пункту 4 розділу І Інструкції №512/5 Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України наділений повноваженнями щодо надіслання вимог, пов`язаних з виконанням рішень, за якими сума зобов`язання становить двадцять та більше мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.
32.          Наведені обставини спростовують доводи касатора про порушення  відповідачем територіальної юрисдикції.
33.          Безпідставним є посилання касатора на те, що  виконавче провадження №55583162 було зупинено на підставі ухвали Великої Палати Верховного Суду від 23.01.2018, тому відповідач не мав права 06.06.2018 приймати спірну вимогу, оскільки ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2018 поновлено виконання ухвали Апеляційного суду м. Києва від 6 грудня 2017 року, виконання якої було зупинене Верховним Судом у складі Касаційного цивільного суду ухвалою від 23 січня 2018 року. 
34.          Інші доводи касатора не впливають на правильне вирішення по суті цієї справи судом апеляційної інстанції.
35.          Таким чином, колегія суддів Верховного Суду вважає обґрунтованими висновки суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. 
36.          З урахуванням викладеного колегія суддів Верховного Суду не встановила неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права під час ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
37.          У зв`язку з цим, відповідно до статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.
ІХ. Судові витрати
38.          З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати не розподіляються.
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду
п о с т а н о в и в :
1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Чернігівський» залишити без задоволення.
2. Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2018 року в справі №2540/2622/18 залишити без змін.
3. Судові витрати не розподіляються.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий          :                                                                      О. В. Кашпур          
Судді:                                                                                 С.А. Уханенко
                                                                                          Н.В. Шевцова