Номер провадження: 22-ц/813/2084/20 
Номер справи місцевого суду: 502/1031/17
Головуючий у першій інстанції Маслеников О. А.
Доповідач Заїкін А. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2020 року                                                                 м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 502/1031/17

Номер апеляційного провадження: 22-ц/813/2084/20

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
- головуючого судді - Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),
- суддів: - Князюка О.В., Таварткіладзе О.М.,
за участю секретаря судового засідання - Бикової К.А.,

учасники справи: 
    - позивач - ОСОБА_1 , 
- відповідачі - 1)  ОСОБА_2 , 2) редакція газети «Дунайська Заря», 3) обслуговуючий кооператив «Садівницьке (виноградарське) товариство «Дунаєць»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 , редакції газети «Дунайська Заря», обслуговуючого кооперативу «Садівницьке (виноградарське) товариство «Дунаєць» про спростування недостовірної інформації, поміщеної у засобі масової інформації, стягнення відшкодування моральної шкоди, визнання недостовірною інформації, розповсюдженої відповідачем  ОСОБА_2 та визнання неправомірними його дій, зобов`язання обслуговуючого кооперативу «Садівницьке (виноградарське) товариство «Дунаєць» вчинити певні дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кілійського районного суду Одеської області, ухвалене у складі судді Масленикова О.А. о 12:31 годині 05 листопада 2019 року, повний текст рішення складено 15 листопада 2019 року,

встановив:

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому, ураховуючи уточнення позову, остаточно просить суд: 1) визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 інформацію, яка була надана ОСОБА_2 в інтерв`ю, надруковану у статті « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на сторінці 2, в НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_2 газети «Дунайская заря», а саме: - «Решением собрания работа правления во главе с председателем была признана неудовлетворительной. Члены общества выразили им недоверие»… «Председатель и правление не выполняли свои обязанности. За 10 лет ни разу не был проведен ремонт парома, причалов, дорог-подсыпка бутом и т.п. Четыре участка дамб на острове находятся в критическом состоянии. Целевые средства, которые собирали на ремонт дамб, не использовали по назначению. Было много финансовых нарушений. Все это делали единолично председатель и казначей.»; зобов`язати ОСОБА_2 , у місячний строк після набрання рішенням суду законної сили, спростувати недостовірну інформацію про ОСОБА_1 у такий же спосіб, у який вона була поширена, шляхом звернення до редакції газети «Дунайская заря» з заявою опублікувати спростування інформації, надрукованої на другій сторінці, в НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_2 газети «Дунайская заря» наступного змісту: «СПРОСТУВАННЯ! Я, ОСОБА_2 заявляю, що інформація повідомлена мною у інтерв`ю газеті Дунайская заря», яке опубліковане ІНФОРМАЦІЯ_2 НОМЕР_2 (НОМЕР_3), розміщена у статті « ІНФОРМАЦІЯ_1» на сторінці 2, про те, що -…«Решением собрания работа правления во главе с председателем была признана неудовлетворительной. Члены общества выразили им недоверие»… «председатель и правление не выполняли свои обязанности. За 10 лет ни разу не был проведен ремонт парома, причалов, дорог-подсыпка бутом и т.п. Четыре участка дамб на острове находятся в критическом состоянии. Целевые средства, которые собирали на ремонт дамб, не использовали по назначению. Было много финансовых нарушений. Все это делали единолично председатель и казначей.» є неправдивою та недостовірною. Таке рішення на загальних зборах (конференції) членів садівницького (виноградарського) товариства «Дунаєць від 20.03.2016 року не приймалось; 2) зобов`язати редакцію газети «Дунайская заря» опублікувати спростування інформації, повідомленої ОСОБА_2 у інтерв`ю газеті Дунайская заря», яке опубліковане ІНФОРМАЦІЯ_2 НОМЕР_2 (НОМЕР_3), розміщене у статті « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на сторінці 2, на тому ж місці шпальти де містилось повідомлення, яке спростовується, а саме: на сторінці 2, набрано тим же шрифтом і поміщено під заголовком «Спростування»; 3) стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача - 10 000 (десять тисяч) гривень моральної шкоди; 4) визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 інформацію, яка була розповсюджена ОСОБА_2 на зборах правління Садівницького (виноградарського) товариства «Дунаєць» від 29.10.2016 року, щодо вчинення ОСОБА_1 кримінальних правопорушень, а саме: незаконного заволодіння майном садівницького (виноградарського) товариства «Дунаєць» (металевої рубки), вчинення підробки документів; 5) визнати неправомірними дії ОСОБА_2 щодо винесення на порядок денний зборів (конференції) членів обслуговуючого кооперативу «Садівницьке виноградарське товариство «Дунаєць», які відбулись 03.06.2017 року та обговорення питання, про виключення ОСОБА_1 з членів садівничого (виноградарського) товариства «Дунаєць», на підставі недостовірних відомостей щодо вчинення ОСОБА_1 кримінальних правопорушень, а саме: незаконного заволодіння майном садівницького (виноградарського) товариства «Дунаєць» (металевої рубки), вчинення підробки документів перебуваючи на посаді голови садівницького (виноградарського) товариства «Дунаєць», та втрати фінансових документів за період 2013-2015 року; 6) зобов`язати обслуговуючий кооператив «Садівницьке виноградарське товариство «Дунаєць» відкликати рішення правління Садівницького (виноградарського) товариства «Дунаєць» від 29.10.2016 року № 2 про виключення ОСОБА_1 з членів садівничого (виноградарського) товариства «Дунаєць» та рішення обслуговуючого кооперативу «Садівницьке виноградарське товариство «Дунаєць» №2 від 03.07.2017 року про виключення ОСОБА_1 з членів товариства «Дунаєць».
ОСОБА_1 обґрунтовує свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в газеті «Дунайская заря» новообраний голова садівницького (виноградарського) товариства, як зазначено в статті, ОСОБА_2 , в своєму інтерв`ю повідомив, що рішенням зборів робота попереднього правління на чолі з попереднім головою, тобто позивачем була визнана незадовільною. Члени товариства висловили недовіру, в зв`язку з чим був обраний новий склад правління. Окрім цього, в своїй розповіді журналісту, ОСОБА_2 повідомив, що за 10 років ні разу не було проведено ремонт парому, причалів, доріг тощо. Грошові кошти, які збирались на ремонт дамб не використовувались за призначенням. Мали місце фінансові порушення з боку попереднього голови та скарбника.
Так, відповідач, ОСОБА_2 у своєму інтерв`ю заявив наступне (мовою оригіналу): «Решением собрания работа правления во главе с председателем была признана неудовлетворительной. Члены общества выразили им недоверие»…(2 абз.1 колонка)… «председатель и правление не выполняли свои обязанности. За 10 лет ни разу не был проведен ремонт парома, причалов, дорог-подсыпка бутом и т.п. Четыре участка дамб на острове находятся в критическом состоянии. Целевые средства, которые собирали на ремонт дамб, не использовали по назначению. Было много финансовых нарушений. Все это делали единолично председатель и казначей.»(4. абз., 1 колонка). Однак, як вказує позивач, ці висловлювання не відповідають дійсності, оскільки за його головування постійно проводився ремонт парома, причалів, доріг, також проводився ремонт дамби. 
Більш того, протокол №1 загальних зборів (конференції) членів садівницького (виноградного) товариства «Дунаєць», на яке посилається ОСОБА_2 , як на джерело своїх заперечень проти позову в цій частині, не містить рішення про визнання роботи голови, правління товариства незадовільною та висловлення недовіри, оскільки відсутній відповідний реквізит структури документа протоколу «ВИРІШИЛИ», як цього вимагає Наказ міністерства юстиції від 18.06.2015 «Про затвердження Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях», зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22 червня 2015 року за N 736/27181, а тому є обов`язковим для виконання юридичними та фізичними особами на всій території України. А відтак відсутні підстави вважати, що висловлювання, опубліковане в газеті «Дунайская заря» ОСОБА_2 , є колегіальним рішенням, документально підтвердженим. Тому очевидно, що стаття записана зі слів ОСОБА_2 , містить неправдиві відомості, що принижують честь, гідність та ділову репутацію позивача.
Однак, не тільки в своєму інтерв`ю ОСОБА_2 спаплюжив честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 , а систематично доводив і продовжує доводити до відома членів садівницького (виноградарського) товариства «Дунаєць», неправдиву інформацію.
Так, під час зборів членів товариства «Дунаєць», які відбулись 20.03.2016 року, ОСОБА_2 , довів до відома членів Товариства, що по факту вчинених начебто позивачем, кримінальних правопорушень, правоохоронними органами проводиться досудове розслідування. 
На зборах правління товариства «Дунаєць», яке відбулось 29.10.2016 року, на порядок денний зборів було винесено питання щодо позивача, а саме: підробка документів, незаконне присвоєння майна товариства, тобто крадіжка. Як вказує позивач, його привселюдно звинуватили у скоєнні злочинів, передбачених Кримінальним кодексом України, які кваліфікуються за ознаками статей 366 та 185 цього кодексу. Вся ця інформація до присутніх була донесена ОСОБА_2 , та було прийнято рішення про виключення позивача з членів товариства з цих підстав.
Більш того, рішенням зборів обслуговуючого кооперативу «Садівницьке (виноградарське) товариство «Дунаєць» (організаційно правова форма зазначена в протоколі, однак юридична особа на той час не була зареєстрована), які відбулись 03.06.2017 року було затверджено рішення правління товариства «Дунаєць» від 29.10.2016 року та остаточно виключено позивача з членів товариства з вищезазначених підстав. Як зазначає позивач, його знов необґрунтовано публічно принизили, та звинуватили у скоєнні злочинів яких він не скоював, та фактично позбавили його членства у товаристві. 
Так, відповідно до відомостей з Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та громадських формувань садівницьке (виноградарське) товариство «Дунаєць» 20.07.2017 року перетворено в обслуговуючий кооператив «Садівницьке (виноградарське) товариство «Дунаєць», який є його правонаступником. Тобто, рішення про виключення було прийнято правлінням товариства 29.10.2016 року. 
З 01.11.2016 року Садівницьке (виноградарське) товариство «Дунаєць» по 20.07.2017 рік перебувало в стані припинення.        
03.06.2017 року рішенням зборів членів Обслуговуючого кооперативу «Дунаєць» було затверджено рішення правління Садівничого (виноградарського) товариства «Дунаєць» про виключено ОСОБА_1 з членів товариства, тобто у той час коли попереднє товариство перебувало в стані припинення перетворення ще не відбулось, а управління справами товариства відповідно до частини 4 статті 105 ЦК України перейшло до ліквідатора.        
20.07.2017 року Садівницьке (виноградарське) товариство «Дунаєць» було перетворено на Обслуговуючий кооператив «Садівницьке (виноградарське) товариство «Дунаєць».
Неправдиві відомості щодо скоєних позивачем правопорушень, а саме: підробку документів та привласнення майна товариства стали підставою для фактичного позбавлення його членства у товаристві.        
Прикриваючись рішенням зборів ОСОБА_2 та товариство чинять перепони позивачу до доступу на земельну ділянку, якою він користувався до прийняття рішення про виключення з товариства відповідно до ст. 17 п. 19 Статуту - за крадіжку.
А відтак, ОСОБА_2 в супереч цивільному законодавству скликав такі збори, озвучив неправдиві відомості щодо позивача, стосовно скоєних начебто ним кримінальних правопорушень та поставив питання про виключення позивача з товариства з цих підстав. А рішенням товариства, позивача було позбавлено фактичного членства у товаристві. Рішення цих зборів вивішувались та демонструвались на дошці об`яв товариства.
Однак, твердження ОСОБА_2 , щодо скоєних позивачем кримінальних правопорушень повністю спростовуються (Т. 1, а. с. 2 - 5, 112 - 119, 120 - 127, Т. 2, а. с. 19 - 27, 62 - 70).
У судовому засіданні суду першої інстанції адвокат Строкова А.Г., діюча від імені ОСОБА_1 , ОСОБА_1 особисто підтримали доводи та вимоги позову.
Адвокат Жур`ян О.М., діючий від імені ОСОБА_2 , ОСОБА_2 особисто заперечували проти позову. Просили у задоволенні позову відмовити.
Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 05 листопада 2019 року відмовлено в зв`язку зі спливом позовної давності у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , редакції газети «Дунайская Заря» про спростування недостовірної інформації, поміщеної у засобі масової інформації.
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення відшкодування моральної шкоди, визнання недостовірною інформації, розповсюдженої відповідачем та визнання неправомірними його дій відмовлено в зв`язку з необґрунтованістю.
Також відмовлено в зв`язку з необґрунтованістю задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до обслуговуючого кооперативу «Садівницьке (виноградарське) товариство «Дунаєць» про зобов`язання вчинити певні дії.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оцінюючи зміст інформації, надрукованої в газеті «Дунайская заря», суд першої інстанції виходив з того, що вона в певній частині містить фактичні твердження голови товариства «Дунаєць» про неналежне здійснення попереднім головою товариства своїх обов`язків та використання коштів товариства не за призначенням, отже вона не є простим оціночним судженням. Крім того, незважаючи на те, що у статті не вказано прізвище, ім`я та по батькові попереднього голови товариства, проте через вказівку на назву товариства та посаду особи, особу про яку йдеться у статті, тобто позивача, могло ідентифікувати широке (фактично невизначене) коло осіб.
Оскільки доказів на підтвердження фактів щодо вчинення позивачем зазначених у статті дій позивача суду не надано, суд першої інстанції дійшов до висновку, що є підстави визнати відповідну інформацію недостовірною.
Разом з тим, позивач з вимогою про спростування недостовірної інформації, поміщеної у засобі масової інформації, розміщеної в газеті «Дунайская заря» звернувся до суду 23.06.2017 року, в той час коли сама стаття була надрукована в газеті «Дунайская заря» ІНФОРМАЦІЯ_2, з якою він був ознайомлений в день публікації, про що сам повідомив суду. Представник позивача просив визнати причину пропуску строку для звернення до суду поважною та поновити даний строк, однак судом, при дослідженні доказів не було встановлено поважних причин пропуску строку, позивач періодично хворів, його захворювання не пов`язані з відповідною публікацією та не позбавляло його можливості вчасно звернутися до суду в строк, передбачений законодавством.
На підставі викладеного суд першої інстанції в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , редакції газети «Дунайская Заря» про спростування недостовірної інформації, поміщеної у засобі масової інформації відмовив в зв`язку зі спливом позовної давності.
Оскільки позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди є похідними від позовних вимог про захист честі та гідності та ділової репутації, крім того, позивачем не надано доказів, що підтверджують спричинення йому відповідачем моральних страждань, тому суд першої інстанції дійшов до висновку, що вони не підлягають задоволенню. 
Стосовно позовної вимоги до ОСОБА_2 про визнання недостовірною та такою, що принижує честь, гідність а ділову репутацію позивача, що розповсюджена ним на зборах правління кооперативу від 29.10.2016 року, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, як голова правління виносив на обговорення відповідне питання, яке було внесене до повістки дня на підставі документів, складених членами правління (відповідних рапортів). Тобто у даному випадку відповідач ОСОБА_2 виконував свої функції з озвучення питань, які стоять на порядку денному, а не мав відповідний умисел, розповсюджував чи ініціював розповсюдження недостовірної інформації, як про це вказує позивач. Отже, відповідна позовна вимога також є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.
Крім того, місцевий суд дійшов до висновку про те, що дії ОСОБА_2 щодо винесення на порядок денний зборів членів обслуговуючого кооперативу «Садівницьке виноградарське товариство «Дунаєць» від 03.06.2017 року питання про виключення позивача з членів товариства» визнанню неправомірними не підлягають, оскільки відповідач діяв в межах наданих ним повноважень щодо включених до порядку денного відповідних питань. До того ж, у самому протоколі зборів членів правління від 29.10.2016 року було зазначено, що воно набирає чинності після рішення загальних зборів.
Щодо позовних вимог ОСОБА_1 до обслуговуючого кооперативу «Садівницьке (виноградарське) товариство «Дунаєць» про відкликання рішення правління від 29.10.2016 року № 12 про виключення позивача з членів товариства, суд виходив з того, що рішення правління Садівницького (виноградарського) товариства «Дунаець» від 29.10.2016 року № 2 про виключення ОСОБА_1 з членів садівничого (виноградарського) товариства «Дунаець» та рішення обслуговуючого кооперативу «Садівницьке виноградарське товариство «Дунаець» № 2 від 03.07.2017 року про виключення ОСОБА_1 з членів товариства «Дунаець» позивачем в судовому порядку не оскаржувалися. Позовна вимога відкликати відповідне рішення не відповідає як загальним визначеним цивільним законодавством способам захисту порушеного права особи, так і положенням Закону «Про кооперацію». Таким чином місцевий суд дійшов до висновку про те, що відповідна позовна вимога також є необґрунтованою і задоволенню не підлягає (Т. 2, а. с. 96 - 106).
ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове судове рішення про задоволення його позову.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.
Апелянт в апеляційній скарзі зазначає про помилковість висновку щодо неповажності пропущення ним строку на звернення до суду з вищевказаним позовом. Вказує на низку причин, які на думку апелянта є поважними та мали наслідком пропуск такого строку. Посилається на те, що вищевказана інформація, розповсюджена та оприлюднена відповідачами, а зокрема ОСОБА_2 , є недостовірною та такою, яка завдала позивачу моральних страждань.
Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надійшло.
Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Заяв, клопотань від сторін по справі до суду апеляційної інстанції не надійшло.
Згідно із частиною 2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому вирішені спору, освідомленість учасників справи про її розгляд, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності її учасників.
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно із частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частин 1, 2, 6 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Згідно з положеннями частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Відповідно до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити. 
Колегія суддів погоджується з вищезазначеними висновками суду першої інстанції. Вважає, що суд першої інстанції, на підставі наявних у справі, наданих учасниками і досліджених судом доказів вірно встановив вищевказані обставини по справі, дійшов правильного вищезазначеного висновку про відмову у задоволенні позову. Висновки суду відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального (ст. ст. 19, 32, 34 Конституції України, ст. ст. 15, 16, 94, 256, 258, 267, 270, 277, 297 ЦК України, ст. 5 ЗУ «Про інформацію») та процесуального (ст. ст. 12, 13, 80, 81, 263, 264 ЦПК України) права. Доводи апеляційної скарги не спростовують вказаних висновків суду.
На підставі наявних у справі, наданих її учасниками та досліджених судом доказів встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Згідно записів в копії трудової книжки, серії НОМЕР_1 , належної ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановлено, що:
- 01.03.1988 року, відповідно до наказу № 9, від 29.02.1988 року, позивача прийнято в садово - виноградарське товариство «Дунаєць», на посаду заступника голови;
- 01.04.1990 року, на підставі наказу № 1 від 26.02.1990 року позивач переведений на посаду голови, на підставі протоколу загальних зборів від 26.02.1990 року;
- 30.03.1993 року, на підставі наказу № 16 від 30.03.1993 року, звільнений з садово-виноградного товариства «Дунаець» за власним бажанням;
- 01.01.2001 року, на підставі наказу № 10 від 30.12.2000 року, прийнятий на посаду заступника голови в садово-виноградне товариство «Дунаець»;
- 30.11.2011 року, на підставі наказу №40 від 29.11.2000 року, звільнений з садово-виноградного товариства «Дунаець» за власним бажанням;
- 01.04.2006 року, на підставі наказу № 13 від 26.03.2006 року, прийнятий на посаду голови садово-виноградного товариства «Дунаець»;
- 29.03.2016 року, на підставі наказу № 1 від 29.03.2016 року, звільнений з посади у зв`язку з закінченням строку каденції.
Згідно статті, опублікованій в газеті «Дунайська Заря» (далі викладено мовою оригіналу): «ІНФОРМАЦІЯ_1, з копії газети «Дунайська Заря», від ІНФОРМАЦІЯ_2, встановлено, що (далі викладено мовою оригіналу): «20 марта этого года состоялись очередное отчетно - выборное собрание садово-огородного общества «Дунаец». Решением собрания работа правления во главе с председателем была признана неудовлетворительной. После собрания, буквально через несколько дней, якобы, было совершено нападение на казначея. Она ехала с документацией. Неизвестные брызнули баллончиком в лицо и похитили документы. Вся финансовая деятельность исчезла. Пропали ведомости, книга приказов, счета использования денег. А речь идет о расходовании немалой суммы - 200 тыс. грн.» (Т. 1, а. с. 20).
Відповідно до повідомлення начальника ВП - начальника СВ Кілійського ВП ІВП ГУНП в Одеській області, за вих. № 44/2/2471, від 07.06.2017 року, наданого ОСОБА_1 , встановлено, що в провадженні Кілійського ІП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області, відсутні кримінальні провадження, або матеріали ЖЄО за фактами порушення ОСОБА_1 , законодавства. Підозрюваним по жодному кримінальному провадженню, він не являється (Т. 1, а. с. 21).
Згідно рапорту, від 10.09.2016 року, наданому членами правління ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , на ім`я ОСОБА_2 , встановлено, що члени правління ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , здійснили перевірку лічильника ОСОБА_6 .. При перевірці виявилось, що на лічильнику дійсно немає пломби (Т. 1, а. с. 39).
Відповідно до протоколу № 1 загальних зборів (конференції) членів СВТ «Дунаєць», від 20.03.2016 року,  на зборах були присутні 109 членів товариства. Загальні збори (конференція) рахується правомірною. На голосуванні, надійшла пропозиція, визнати роботу правління за 2015 рік незадовільною. Шляхом голосування, «За» - 109 осіб, «Проти» - жодного, «Утримались» - жоден, визнано роботу правління незадовільною та виражена недовіра до правління товариства та голові правління (Т. 1, а. с. 68).
Згідно протоколу зібрання правління товариства «Дунаєць» № 12 від 29.10.2016 року, у зв`язку з порушенням ст. 17 п. 19 Статуту товариства «Дунаєць» за незаконну підробку документів та присвоєння собі майна товариства, правління вирішило виключити ОСОБА_1 з товариства «Дунаєць». Вказане питання обговорювалось на засіданні правління на підставі рапортів членів правління ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і касира ОСОБА_7 (Т. 1, а. с. 39 - 43, 47 - 49).
Відповідно до протоколу зібрання (конференції) членів обслуговуючого кооперативу «Садівницьке (виноградарське) товариство «Дунаєць», від 03.06.2017 року, на якому були присутні 71 особа, було прийнято рішення, (надалі викладено мовою оригіналу): «В связи с нарушением п. 19 ст. 17 Устава СВО «Дунаец» - незаконную подделку документов, присвоение имущества общества, а также утерю финансовых документов за период 2013 - 2015 года, за период работы ОСОБА_1 , и казначея - бухгалтера ОСОБА_8 , не способствование по их восстановлению, исключить ОСОБА_1 из членов общества «Дунаец» с последующих утверждений на общем собрании» (Т. 1, а. с. 78 - 79). 
Відповідно до акту оцінки металевої будки (суднової рубки), належній СВО «Дунаєць» незаконно присвоєної колишнім головою СВО «Дунаєць» ОСОБА_1 , складеного заступником голови правління СВО «Дунаєць» та членами правління, вартість металевої будки становить - 19 989,00 гривень (Т. 1, а. с. 128).
Згідно досліджених в судовому засіданні заяв ОСОБА_9 у 2009 - 2010 роках зверталась до правління СВТ «Дунаець», до голови правління ОСОБА_1 та до прокурора Кілійського району по поводу бездіяльності ОСОБА_1 та проханням переобрати голову правління ОСОБА_1 , розібратися в незаконних діях голови ОСОБА_1 та в жалобі прокурору просила провести перевірку господарської діяльності товариства.
07.04.2016 року голова правління ОСОБА_2 та члени правління звернулись до заступника начальника - начальника Кілійського відділення ІОДПІ ДФС Одеської області з проханням провести позачергову перевірку господарської діяльності товариства. 
07.04.2016 року голова правління ОСОБА_2 та члени правління звернулись до заступника керівника Ізмаїльської місцевої прокуратури з метою вирішення проблеми щодо пошуку викрадених фінансових та бухгалтерських документів за 2014 - 2016 роки у ОСОБА_8 ..
Згідно повідомлення про прийняття і реєстрацію заяви слідчого СВ Кілійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області за вих. № 44/2/В-220 від 24.07.2017 року ОСОБА_2 , його заява про кримінальне правопорушення передбачене ст. 356 КК України, за фактом порушення самоуправства, від 21.07.2017 року зареєстрована в Єдиному реєстрі досудових розслідувань, реєстраційний № 12017160310000525.
З постанови про закриття кримінального провадження від 30.08.2017 року вбачається, що кримінальне провадження № 12017160310000525 від 22.07.2017 року, порушене за ст. 356 КК України закрито у зв`язку відсутності в діянні складу кримінального правопорушення. 
03 червня 2017 року загальними зборами затверджено Статут Обслуговуючого кооперативу «Садівницького (виноградарського) товариства «Дунаєць», де вказано що його створено шляхом реорганізації з громадської організації садівницького (виноградарського) товариства «Дунаець» згідно з рішенням загальних зборів від 03.06.2017 року № 1 та є його правонаступником, якому передаються майно, активи та пасиви. 
Розділом 5 Статуту передбачено, що керівництво ОК «СВТ «Дунаєць» здійснюється загальними зборами членів (зборами уповноважених) Кооперативу, а в період між зборами - правлінням Кооперативу.
Розділом 4.3 Статуту «Припинення членства в Кооперативі» передбачені підставі примусового виключення з членства в кооперативі. Також передбачено, що питання про примусове виключення з членів Кооперативу при зазначених порушеннях приймається правлінням Кооперативу з подальшим затвердженням на загальних зборах членів (зборах уповноважених) Кооперативу. Рішення про виключення з членів Кооперативу може бути оскаржено в суді в місячний термін.
Відповідно до повідомлення в.о. начальника управління Дунайського басейнове управління водних ресурсів № 1/3-144 від 10.08.2017 року наданого ОСОБА_2 , роботи по укріпленню дамби садівничого (виноградарського) товариства «Дунаець» у 2013 році силами Дунайського басейнового управління водних ресурсів не виконувались.
Лікарем ОСОБА_10 . 04.07.2016 року надано довідку ОСОБА_1 , де вказаний діагноз гіпертонічна хвороба ІІ ступеню, гіпертонічний криз не ускладнений. Пройшов курс лікування в умовах денного стаціонару з 04.07.2016 року по 08.07.2016 року. Рекомендовано продовжувати лікування в амбулаторному режимі під наглядом сімейного лікаря.
Лікарем Кілійської амбулаторії загальної практики сімейної медицини ОСОБА_11 19.12.2016 року видано довідка, відповідно до якої ОСОБА_1 був встановлений діагноз остеохондроз поперекового відділу в стадії загострення. ІБС. Кардіосклероз атеросклеротичний. Гіпертонічна хвороба ІІ ст.. 
Відповідно до витягу з історії хвороби № 3583, виданого Кілійською центральною районною лікарнею від 30.12.2017 року, ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні в об`єднаному терапевтично-неврологічному відділенні Кілійської ЦРЛ з 24.12.2017 по 30.12.2017 р. р., йому встановлені такі діагнози: гіпертонічна хвороба ІІ ст., гіпертонічний криз - 24.12.2017 року, загострений повторною носовою кровотечею. Гіпертонічне серце, атеросклеротичний кардіосклероз.
Також, позивачем наданий витяг з історії хвороби ОСОБА_12 , виданий Кілійською центральною районною лікарнею 30.05.2017 року, відповідно до якого їй встановлений діагноз: ІБС, атеросклеротичний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба ІІ ст., гіпертонічний криз.
В судовому засіданні суду першої інстанції було допитано свідків, які пояснили про наступне.
Допитана в якості свідка ОСОБА_8 , пояснила, що була присутня на зборах товариства «Дунаець» в статусі секретаря та бухгалтера-скарбника, де вела протокол. На зборах порушувалася питання недовіри позивачу, піднявся гам та підрахувати голоса було неможливо. Протокол не підписала, оскільки його редакція не відповідала чернетці. Через деякий час ОСОБА_2 прийшов та попросив підписати протокол, однак він не відповідав чернетці протоколу. Потім ОСОБА_13 попросила підписати та вона з поваги до неї його підписала та для того щоб люди могли далі працювати. На зборах ОСОБА_2 попросив слово та звинуватив ОСОБА_1 в крадіжці. Щодо статті в газеті свідок зазначила, що вона знайома з її змістом та вважає, що вона не відповідає дійсності. В товаристві «Дунаець» працювала з 2005 року з ОСОБА_1 , за цей час роботи систематично проводилися, дороги «грейдировались», сміття вивозилося. Також свідок вказала, що бачила на дошці об`яв рішення про виключення ОСОБА_1 з членів товариства.
Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні надав пояснення, що з 1986 року є членом товариства «Дунаець». 20.03.2016 року був присутній на зборах, які проходили в кінотеатрі « Маяк ». Під час зборів піднімалось питання недовіри ОСОБА_1 , однак чи ухвалювалось рішення та чи заносилось це до протоколу йому невідомо. Під час зборів на адресу ОСОБА_1 звучали обвинувачення, ОСОБА_2 казав, що проти ОСОБА_1 заведена кримінальна справа, але за які саме розкрадання сказано не було. Збори вів ОСОБА_15 . Публікацію в газеті «Дунайская заря» читав, реакція була негативна, писав статтю спростування, однак її відмовились друкувати, по якій причині йому не відомо. За останні 2 роки, коли він працював з ОСОБА_1 , товариство працювало, працювали насосні, ремонтувалися дороги в міру можливості та по наявності грошей, ремонтувалася дамба, переправа. 
Допитаний в якості свідка, ОСОБА_16 , суду пояснив, що у свій час був членом правління та був присутній на зборах. ОСОБА_2 на зборах піднімав питання недовіри правлінню, хто вів протокол зборів не пам`ятає. Також вказав, що бачив рішення правління щодо виключення ОСОБА_1 з членів товариства на дошці об`яв, воно висіло довгий час. Після виходу статті, він особисто декілька разів ходив до редакції «Дунайская заря», однак йому було відмовлено у публікації.
Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні надав пояснення, що 20.03.2016 року був присутній на звітно-виборних зборах, виконував обов`язки голови зборів. На зборах була дана незадовільна оцінка попередньому правлінню та тому його перевибрали. Секретарем на зборах була бухгалтер - скарбник. Зазначив, що не пам`ятає чи називав ОСОБА_2 крадієм ОСОБА_1 .. Під час зборів багато членів були незадоволені діяльністю ОСОБА_1 .. Також свідок зазначив, що протокол зборів писав він, записував результати голосування, текстовку протоколу писала ОСОБА_8 .. На наступний день він звернувся до ОСОБА_8 за документами для оформлення протоколу, на жаль вона повідомила, що документи були вкрадені. Так, оскільки чернетки були вкрадені, він протокол зборів писав по пам`яті. Щодо публікації в «Дунайская заря» повідомив, що не читав та не знайом з нею.
Свідок ОСОБА_17 у судовому засідання надала пояснення, що вона є журналістом «Дунайская заря» та до неї звернувся ОСОБА_2 з приводу інтерв`ю, оскільки він став головою «Дунаець» та хотів, щоб люди знали про можливість отримати землю в цьому товаристві. Під час інтерв`ю прізвище позивача озвучено не було. Від інших членів товариства статті спростування не отримувала.
Допитана в якості свідка ОСОБА_5 , суду пояснила, що на зборах про переобрання голови товариства була присутня достатня кількість членів, виходячи з уставу. На зборах було вирішено визнати роботу ОСОБА_1 за останні 2 роки незадовільною. Також вказала, що два роки назад вже була спроба переобрати голову, однак спроба була невдала. Головна причина звільнення ОСОБА_1 за посади була мало виконаної роботи. Протокол зборів вела ОСОБА_8 .. Щодо знаходження рішення про виключення ОСОБА_1 з членів правління на дошці об`яв, зазначила, що у той час на дошці об`яв розміщувалися рішення усіх зборів для того, щоб висвітлювати діяльність товариства. Публікацію в «Дунайская заря» читала, однак змісту її не пам`ятає.
Між сторонами виникли правовідносини щодо захисту честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди.
За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до положень частини 2 статті 5 Закону України «Про інформацію», статтей 270, 277, 297 ЦК України позивач вправі ставити питання про захист порушеного немайнового права.
Згідно зі статтями 94, 277 ЦК України, частиною четвертою статті 32 Конституції України кожному гарантується право на захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію.
Під поширенням інформації необхідно розуміти опублікування її у пресі, передавання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення у мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку.
Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).
Відповідно до частини першої статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Пунктом 2 частини 2 статті 258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про спростування недостовірної інформації, поміщеної у засобах масової інформації. У цьому разі позовна давність обчислюється від дня поміщення цих відомостей у засобах масової інформації або від дня, коли особа довідалася чи могла довідатися про ці відомості. 
Відповідно до частини 4 статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Судом встановлено, що позивач з вимогою про спростування недостовірної інформації, поміщеної у засобі масової інформації, розміщеної в газеті «Дунайская заря» звернувся до суду 23.06.2017 року, в той час коли сама стаття була надрукована в газеті «Дунайская заря» ІНФОРМАЦІЯ_2, з якою він був ознайомлений в день публікації, про що сам повідомив суду в судовому засіданні суду першої інстанції. Вказане у даному абзаці не спростовується позивачем.
Представник позивача просив визнати причину пропуску строку для звернення до суду поважною та поновити даний строк, однак судом першої інстанції, при дослідженні доказів не було встановлено поважних причин пропуску строку, позивач періодично хворів, його захворювання не пов`язані з відповідною публікацією та не позбавляло його можливості вчасно звернутися до суду в строк, передбачений законодавством.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки колегія суддів також вважає, що захворювання позивача не пов`язані з відповідною публікацією та не позбавили його можливості звернутися до суду з вищевказаним позовом в строк встановлений пунктом 2 частини 2 статті 258 ЦК України.
Пунктами 15, 19 постанови Пленуму Верховного суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі - Постанова) передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.
Крім того відповідно до роз`яснень, викладених в пункті 26 цієї Постанови та відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Частина перша статті 34 Конституції України кожному гарантує право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Суд не вправі зобов`язувати відповідача вибачатися перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено статтями 16 та 277 ЦК України.
Згідно із статтями 12 та 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно із частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд першої інстанції дійшов до правильного висновку стосовно позовної вимоги до ОСОБА_2 про визнання недостовірною та такою, що принижує честь, гідність а ділову репутацію позивача, що розповсюджена ним на зборах правління кооперативу від 29.10.2016 року, оскільки відповідач, як голова правління, виносив на обговорення відповідне питання, яке було внесене до повістки дня на підставі документів, складених членами правління (відповідних рапортів). Тобто у даному випадку відповідач ОСОБА_2 виконував свої функції з озвучення питань, які стоять на порядку денному, а не мав відповідний умисел, розповсюджував чи ініціював розповсюдження недостовірної інформації, як про це вказує позивач. 
Крім того, вірним є висновок місцевого суду про те, що дії ОСОБА_2 щодо винесення на порядок денний зборів членів обслуговуючого кооперативу «Садівницьке виноградарське товариство «Дунаєць» від 03.06.2017 року питання про виключення позивача з членів товариства» визнанню неправомірними не підлягають, оскільки відповідач діяв в межах наданих ним повноважень щодо включених до порядку денного відповідних питань. 
Щодо позовних вимог ОСОБА_1 до обслуговуючого кооперативу «Садівницьке (виноградарське) товариство «Дунаєць» про відкликання рішення правління від 29.10.2016 року № 12 про виключення позивача з членів товариства, суд першої інстанції правильно виходив з того, що рішення правління Садівницького (виноградарського) товариства «Дунаець» від 29.10.2016 року № 2 про виключення ОСОБА_1 з членів садівничого (виноградарського) товариства «Дунаець» та рішення обслуговуючого кооперативу «Садівницьке виноградарське товариство «Дунаець» № 2 від 03.07.2017 року про виключення ОСОБА_1 з членів товариства «Дунаець» позивачем в судовому порядку не оскаржувалися. Позовна вимога відкликати відповідне рішення не відповідає як загальним визначеним цивільним законодавством способам захисту порушеного права особи, так і положенням Закону «Про кооперацію». Таким чином місцевий суд дійшов до вірного висновку про те, що відповідна позовна вимога також є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.
Оскільки позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди є похідними від позовних вимог про захист честі та гідності та ділової репутації, крім того, позивачем не надано доказів, що підтверджують спричинення йому відповідачем моральних страждань, тому суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, з яким погоджується апеляційний суд, що вони не підлягають також задоволенню.
Доводи апеляційної скарги щодо неправомірності оскаржуваного рішення про відмову у задоволенні його вищевказаних позовних вимог, зводяться до переоцінки доказів та незгоди із судовим рішенням.
Отже, апеляційна скарга є безпідставною, тому вона не підлягає задоволенню.
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», пункт 32).
Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.
За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 у суду апеляційної інстанції відсутні.
Відповідно до частини 2 статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього кодексу. 
Згідно з частин 4, 5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Кілійського районного суду Одеської області від 05 листопада 2019 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 20 жовтня 2020 року.
                                               
Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: О. В. Князюк 

О. М. Таварткіладзе