ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" грудня 2020 р.           Справа№ 927/505/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Пономаренка  Є.Ю.
суддів:            Поляк О.І. 
          Дідиченко  М.А. 

при секретарі судового засідання Бовсуновській Ю.В.,
за участю представників:
від позивача - представник не прибув;
від відповідача - представник не прибув;
від третьої особи - представник не прибув,
розглянувши апеляційну скаргу Комунального підприємства «Прилукижитлобуд» Прилуцької міської ради Чернігівської області на рішення Господарського суду Чернігівської області від 30.09.2020 у справі №927/505/20 (суддя Демидова М.О., повний текст складено - 05.10.2020) за позовом Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» до Комунального підприємства «Прилукижитлобуд» Прилуцької міської ради Чернігівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Акціонерне товариство «Чернігівобленерго» про стягнення 916  659,88 грн.

ВСТАНОВИВ наступне.

Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» звернулося до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Комунального підприємства «Прилукижитлобуд» Прилуцької міської ради Чернігівської області про стягнення 916  659,88 грн., з яких - 574  583,64 грн. заборгованості за поставлену електричну енергію, 216  328,42 грн. пені, 97  970,45 грн. 15% річних, 27  777,37 грн. інфляційних втрат.
Позов обґрунтований неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» в частині здійснення повної та своєчасної оплати за поставлену електроенергію у січні-березні 2019 року.
Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 30.09.2020 у справі №927/505/20 позов задоволено частково; стягнуто з Комунального підприємства «Прилукижитлобуд» Прилуцької міської ради Чернігівської області на користь Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» заборгованість за поставлену електричну енергію у сумі 432  000,00 грн., пеню у розмірі 216  328,42 грн., 15% річних у розмірі 97  970,45 грн., інфляційні втрати у розмірі 27  777,37 грн. та судовий збір у розмірі 11  611,14 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Так, судом першої інстанції встановлено факт неналежного виконання відповідачем договірних зобов`язань в частині здійснення оплати вартості спожитої у січні-березні 2019 року електричної енергії. Разом з тим, враховуючи часткову сплату боргу комунальним підприємством у розмірі 142  583,64 грн., суд частково задовольнив позовні вимоги про стягнення основного боргу за поставлену електричну енергію - на суму 432  000 грн. Крім того, враховуючи порушення відповідачем строків оплати вартості електроенергії, згідно вірного розрахунку позивача, суд також дійшов висновку про обґрунтованість позову в частині стягнення пені, 15% річних та інфляційних втрат.
Не погодившись з прийнятим рішенням суду, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 30.09.2020 у справі №927/505/20 повністю та прийняти нове, яким у позові відмовити.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані наступними доводами:
- позивач при поданні позову не врахував часткового погашення відповідачем заборгованості у розмірі 142  583,64 грн. та здійснив нарахування штрафних санкцій на суму боргу, яка не відповідає дійсності;
- суд не врахував подані комунальним підприємством докази щодо неспроможності вчасно сплатити заборгованість через об`єктивні причини; 
- позивач в порушення договірних зобов`язань не надав на вимогу споживача примірник договору в письмовому вигляді, що обмежило право відповідача звертатись до державного регулятора для подальшого досудового врегулювання спору. 
Сторони правом на участь своїх представників у даному судовому засіданні не скористалися, хоча про дату, час та місце судового засідання призначеного на 07.12.2020 повідомлені належним чином; копію ухвали про відкладення розгляду справи від 16.11.2020 ними отримано 23.11.2020, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.
В свою чергу, від позивача надійшло до суду клопотання про розгляд справи без участі його представника.
Слід зазначити, що явка представників учасників справи не визнавалася обов`язковою, певних пояснень суд не витребував.
Враховуючи, що неявка представників сторін в судове засідання не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, остання  розглянута судом у даному судовому засіданні по суті з винесенням постанови.
Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.
Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.    Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України №1023-р від 12.12.2018 Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» визначено постачальником «останньої надії» на період з 01.01.2019 до 01.01.2021.
Між Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» (постачальник) та Комунальним підприємством «Прилукижитлобуд» Прилуцької міської ради Чернігівської області укладено договір про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» від 27.12.2018 на умовах публічного договору постачання електричної енергії постачальника «останньої надії» та комерційної пропозиції, розробленої з урахуванням вимог Цивільного кодексу України та у відповідності до вимог Закону України «Про ринок електричної енергії», Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312.
На виконання вимог п. 6, 11 ст. 64 Закону України «Про ринок електричної енергії» 27.12.2018, Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго», як постачальником «останньої надії» в мережі Інтернет за веб-адресою www.uiе.kiev.ua розміщено: порядок приєднання до умов договору постачання електричної енергії постачальником «останньої надії»; договір про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії»; додаток №1 до договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії»; комерційна пропозиція №2 від 27.12.2018 для постачання електричної енергії споживачам постачальником «останньої надії»; додаток до комерційної пропозиції №2 від 27.12.2018 «Ціни, за якими здійснюється постачання електричної енергії споживачам постачальником «останньої надії», додаток до комерційної пропозиції №2 від 27.12.2018 «Зміни №1 від 31.01.2019 до комерційної пропозиції №2 від 27.12.2018 для постачання електричної енергії споживачам постачальником «останньої надії».
Відповідно до п. 2.1 договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору, що зазначені в додатку 1 до договору (комерційна пропозиція).
Вартість електроенергії визначена позивачем, виходячи із ціни, зазначеної у додатку до комерційної пропозиції №2 від 27.12.2018.
Пунктом 5.8 договору визначено, що розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.
Оплата виставленого постачальником рахунка за договором має бути здійснена споживачем в терміни, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів з дати отримання споживачем цього рахунку, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного у комерційній пропозиції, прийнятої споживачем (абз. 1 п. 5.10 договору).  
Пунктом 13.1 передбачено, що договір набирає чинності за фактом споживання електричної енергії у перший день, наступний за останнім днем постачання електричної енергії попереднім електропостачальником, за відсутності факту відключення, передбаченого Правилами роздрібного ринку електричної енергії, та діє в частині здійснення розрахунків між сторонами до повного їх здійснення, а в частині постачання електричної енергії його дія не може перевищувати 90 календарних днів.
У додатку №1 до договору «Комерційна пропозиція №2 від 27.12.2018 для постачання електричної енергії споживачам постачальником «останньої надії» визначено спосіб (порядок) та строки оплати за постачання електричної енергії постачальником «останньої надії».
Так, згідно вказаного додатку до договору споживач сплачує 100% від орієнтованої вартості прогнозованого обсягу споживання електричної енергії за розрахунковий період протягом 5 банківських (робочих) днів з моменту отримання споживачем рахунку. Орієнтована вартість розраховується шляхом множення прогнозованого обсягу споживання електричної енергії на ціну, за якою здійснюється постачання електричної енергії постачальником. Прогнозований обсяг споживання електричної енергії визначається на підставі даних, отриманих постачальником від оператора системи розподілу (передачі). Остаточний розрахунок за спожиту електричну енергію в розрахунковому місяці здійснюється споживачем на підставі виставленого постачальником рахунку до 14-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим, розмір якого визначається як різниця між вартістю купованої споживачем електричної енергії, зазначеної в акті купівлі-продажу, та сумарною оплатою споживачем за розрахунковий період з урахуванням ПДВ. Акт купівлі-продажу складається на підставі даних про фактичне споживання споживача, отриманих від оператора систем розподілу (передачі). У разі наявності зауважень до акту купівлі-продажу, споживач оформлює протокол розбіжностей, в якому вказує обсяг електричної енергії, по якому є розбіжності. При здійсненні оплати за електричну енергію споживач обов`язково зазначає у призначенні платежу номер та дату рахунку та період за який здійснюється оплата.
Як зазначає позивач, ним у відповідності до умов укладеного договору в період з січня по березень 2019 року було поставлено відповідачу активну електроенергію на загальну суму 1  198 656,47 грн., що підтверджується актами купівлі-продажу електроенергії та виставленими рахунками.
Однак, відповідач частково розрахувався за поставлену електричну енергію, сплативши 624 072,83 грн.
У зв`язку з наявністю у відповідача заборгованості, ДПЗД «Укрінтеренерго» направило на його адресу вимогу  №44/10-198/ПОН від 06.02.2020 з рахунком №34913333/24/2/3 від 04.02.2020 та протоколами розрахунку пені, інфляції, річних, з проханням у семиденний строк з дати отримання цієї вимоги оплатити штрафні санкції та терміново погасити заборгованість за електричну енергію в сумі 574  583,64 грн.
Листом №48 від 11.02.2020 відповідач повідомив про неможливість сплати боргу через складне становище підприємства та запропонував новий графік погашення заборгованості.
Враховуючи неналежне виконання відповідачем договірних зобов`язань в частині повної та своєчасної оплати вартості переданої ДПЗД «Укрінтеренерго» електричної енергії, що призвело до утворення заборгованості у розмірі 916  659,88 грн., з урахуванням нарахованих пені, 15% річних та інфляційних втрат, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Судом першої інстанції позов задоволено частково.
Колегія суддів погоджується з позицією місцевого суду,  з огляду на наступне.
Пунктом 1 ч. 2  ст. 11 Цивільного кодексу України  встановлено, що підставами виникнення прав та обов`язків, є, зокрема, договори та інші правочини.
Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» встановлено, що учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються, зокрема, договори про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії».
Згідно приписів ст. 64 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачальник «останньої надії» надає послуги з постачання електричної енергії споживачам, зокрема, у разі завершення строку дії ліцензії, зупинення або анулювання ліцензії з постачання електричної енергії споживачам попереднього електропостачальника.
Постачальник «останньої надії» зобов`язаний постачати електричну енергію споживачам за ціною, що формується ним відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, та включає, зокрема, ціну купівлі електричної енергії на ринку електричної енергії, ціну (тариф) на послуги постачальника «останньої надії», ціни (тарифи) на послуги оператора системи передачі та оператора системи розподілу відповідно до укладених договорів про надання відповідних послуг.
Для забезпечення постачання електричної енергії споживачам постачальник «останньої надії» здійснює купівлю-продаж електричної енергії на ринку електричної енергії за вільними цінами. Методика (порядок) розрахунку ціни електричної енергії, що застосовується постачальником «останньої надії» при формуванні ціни постачання електричної енергії споживачам, затверджується Регулятором.
Постачальник «останньої надії» здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, на умовах типового договору постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», що затверджується Регулятором, та є публічним договором приєднання. Постачальник «останньої надії» оприлюднює відповідний договір на своєму офіційному веб-сайті.
Постачальник «останньої надії» здійснює постачання з моменту припинення постачання електричної енергії попереднім електропостачальником. Договір постачання електричної енергії між постачальником «останньої надії» і споживачем вважається укладеним з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачу.
Постачальник «останньої надії» постачає електричну енергію споживачу протягом строку, що не може перевищувати 90 днів. Після завершення зазначеного строку постачальник «останньої надії» припиняє електропостачання споживачу.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору про постачання електричної енергії споживачам постачальником «останньої надії» від 27.12.2018, позивач поставив відповідачу у січні 2019 року активної електроенергії в кількості 145  766,00 кВт/год на суму 507 130,99 грн, у лютому 2019  року активної електроенергії в кількості 90  812,00 кВт/год на суму 315 941,84 грн, у березні 2019 року в кількості 107  955,00 кВт/год на суму 375  583,64 грн.
Відповідні обсяги споживання відповідачем електроенергії підтверджуються звітами щодо фактичного (звітного) корисного відпуску електричної енергії за точками комерційного обліку (площадками вимірювання) споживачів постачальника «останньої надії» ДПЗД «Укрінтеренерго», які приєднані до електричних мереж або відносяться до території ліцензованої діяльності оператора системи розподілу (передачі) АТ «Чернігівобленерго» за січень, лютий, березень 2019 року.
З урахуванням отриманих даних від АТ «Чернігівобленерго» про фактичне споживання електричної енергії КП «Прилукижитлобуд» у січні-березні 2019 року, ДПЗД «Укрінтеренерго» складено акти купівлі-продажу електроенергії до договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» за січень 2019 року №001168 від 31.01.2019, за лютий 2019 року №001796 від 28.02.2019 та за березень 2019 року №002525 від 31.03.2019.
Вказані акти, в яких зазначається про купівлю-продаж відповідачем електроенергії за договором про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» від 27.12.2018 (публічний договір), підписані відповідачем без заперечень і розбіжностей щодо їх змісту.
Виходячи з обсягів спожитої електроенергії у спірний період, позивач виставив відповідачу рахунки №000034913333/24/О01/04097 від 14.02.2019 на суму 507 130,99 грн., №000034913333/24/О02/05409 від 13.03.2019 на суму 315  941,84 грн. та №000034913333/24/О02/06274 від 08.04.2019 на суму 375 583,64 грн., які були отримані відповідачем згідно з наявними у справі рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.
Загальна вартість поставленої відповідачу електричної енергії в період з січня по березень 2019 року складає 1  198 656,47 грн.
В свою чергу, як стверджує позивач, відповідач за спожиту електричну енергію розрахувався частково, сплативши суму у розмірі 624  072,83 грн., що слідує з платіжних доручень №5047 від 02.04.2019, №5048 від 02.04.2019, №4548 від 02.04.2019, №4644 від 06.05.2019, №5183 від 08.05.2019, №5845 від 25.09.2019, №5844 від 25.09.2019, №5918 від 15.10.2019, №5919 від 15.10.2019, №5254 від 24.12.2019, у зв`язку з чим, за відповідачем рахується заборгованість у сумі 574  583,64 грн.
Разом з тим, як вірно встановив суд першої інстанції, беручи до уваги пояснення відповідача, окрім наведеної суми останнім до подання позову було сплачено ще 142  583,64 грн., що підтверджується наданими відповідачем копіями платіжних доручень №6440 від 20.02.2020 на суму 34  583,64 грн., №6562 від 20.03.2020 на суму 54  000,00 грн. та №6805 від 27.05.2020 на суму 54  000,00 грн.
Отже, згідно умов договору відповідачем оплачено 766  656,47 грн.
Утім, доказів погашення заборгованості у розмірі 432  000,00 грн., матеріали справи не містять.
Враховуючи порушення відповідачем взятого на себе зобов`язання в частині здійснення повної оплати вартості переданої ДПЗД «Укрінтеренерго» електричної енергії і ненадання належних доказів, які б спростовували вказані обставини, місцевий суд дійшов правомірного висновку, що позовні вимоги про стягнення основного боргу підлягають частковому задоволенню у сумі 432  000,00 грн.
          Стосовно вимог про стягнення пені, 15% річних та інфляційних втрат, слід зазначити наступне.
          Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).
Частиною 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).
Відповідно до п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У додатку 1 до договору «Комерційна пропозиція №2 від 27.12.2018» передбачено, що:
- за внесення платежів, передбачених умовами договору, з порушенням термінів, визначених цією Комерційною пропозицією, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Пеня споживачем сплачується на підставі рахунків постачальника, а у разі незгоди споживача, стягується в судовому порядку;
- споживач, який прострочив виконання грошового зобов`язання з оплати електроенергії, на вимогу постачальника зобов`язаний, крім оплати штрафних санкцій та збитків, сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення зобов`язання, а також п`ятнадцять процентів річних від простроченої суми невиконаного або неналежним чином виконаного зобов`язання.
У відповідності до протоколів розрахунку позивача, ним нараховано та заявлено до стягнення пеню у розмірі 216  328,42 грн. за період з 25.02.2019 по 04.02.2020, 97  970,45 грн. 15% річних за період з 25.02.2019 по 04.02.2020, 27  777,37 грн. інфляційних втрат за період з 01.03.2019 по 01.01.2020 (том 1 а.с. 85-88).
Враховуючи, що відповідач допустив прострочення оплати поставленої електричної енергії за договором від 27.12.2018, згідно вірного розрахунку позивача, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про задоволення позовних вимог в цій частині та стягнення з відповідача 216  328,42 грн. пені, 97  970,45 грн. 15% річних та 27  777,37 грн. інфляційних втрат.
При цьому, оскільки період нарахованих сум пені, 15% річних та інфляційних втрат передує проведеній відповідачем частковій оплаті 20.02.2020, 20.03.2020, 27.05.2020, позивач правомірно здійснив розрахунок на суму боргу у розмірі 574  583,64 грн., без врахування відповідних оплат, чим спростовуються доводи скаржника про протилежне.
Посилання апелянта на неврахування судом обставин, за яких було допущено прострочення оплати вартості спожитої електричної енергії не є підставою для звільнення відповідача у даній справі від виконання своїх договірних зобов`язань, в тому числі в частині здійснення своєчасного розрахунку з позивачем за обсяг придбаної електричної енергії.
Інші доводи апелянта не впливають на встановлені судом обставини справи.
З огляду на те, що скаржником не надано суду мотивів та доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції викладені в оскаржуваному рішенні, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для скасування судового рішення.
З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийняте з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до  ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача (апелянта).
Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281  - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Прилукижитлобуд» Прилуцької міської ради Чернігівської області залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Чернігівської області від 30.09.2020 у справі №927/505/20 - без змін.
2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - відповідача у справі.
3.  Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.
          Повний текст постанови  складено: 11.12.2020 року.

Головуючий суддя                                                            Є.Ю. Пономаренко 

Судді                                                                                О.І. Поляк

                                                                                М.А. Дідиченко