ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/312/20  Номер провадження 22-ц/814/2358/20	Головуючий у 1-й інстанції Парахіна Є.В.  Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2020 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого судді: Кузнєцової О.Ю. 
суддів: Бутенко С.Б., Гальонкіна С.А.
секретар Гнатюк О.С.

імена (найменування) сторін:
позивач:  ОСОБА_1 
відповідач:  ОСОБА_2 

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_2 
на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 07 вересня 2020 року
по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В :
У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом та просила розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2 , зареєстрований Центральним відділом ДРАЦС Полтавського МУЮ Полтавської області 30 вересня 1994 року.
В обґрунтування позовних вимог вказувала, що перебуває в шлюбі з відповідачем з 30 вересня 1994 року, проте на час звернення до суду фактичні шлюбні відносини припинилися, а збереження шлюбу є неможливим.
Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 07 вересня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840,80 грн.
Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_2 , просив скасувати його та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
ОСОБА_2 та його представник – адвокат Євдокименко А.Д. повторно, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, не з`явились у судове засідання.
Адвокат Євдокименко А.Д. подав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із його перебуванням на лікарняному.
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи, що адвокат повторно подав заяву про відкладення розгляду справи, його явка до апеляційного суду не є обов`язковою, позивач приймає участь у судовому засіданні самостійно та представника не має, то колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторони відповідача.
Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судове рішення ухвалене у справі не повною мірою відповідає вказаним вимогам.
Як вбачається з матеріалів справи та не спростовується сторонами, 30 вересня 1994 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб у Центральному відділі ДРАЦС Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, про що зроблений актовий запис № 1967. 
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Сторони по справі проживають окремо.
Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про наявність підстав для розірвання шлюбу, оскільки такий висновок узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини.
Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. 
Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
У ч. 1 ст. 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Враховуючи, що протягом наданого судом строку для примирення сторони не дійшли згоди щодо продовження шлюбних відносин, а позивач категорично заперечує проти їх продовження, то збереження шлюбу суперечило б інтересам дружини та принципу добровільності шлюбних відносин. Викладене повною мірою враховано місцевим судом.
З моменту подання ОСОБА_1 вказаного позову до розгляду справи в апеляційному суді пройшов строк, який перевищує 9 місяців, проте за цей час примирення не відбулось.
Відповідач не вказує на можливість збереження шлюбу, а доводи його апеляційної скарги зводяться до заперечень щодо процесуальних дій суду, які не можуть бути підставою для скасування законного і обґрунтованого рішення суду.
Апелянтом не зазначено, яким чином факт його не участі в судовому засіданні від 07 вересня 2020 року вплинуло на правильність вирішення спору про розірвання шлюбу.
Проте, при ухваленні оскаржуваного рішення, місцевим судом не взято до уваги, що відповідач є інвалідом 2 групи.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.
Таким чином, суд першої інстанції безпідставно стягнув з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 840,80 грн.
Виходячи з викладеного, внаслідок порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, місцевим судом ухвалено помилкове рішення про стягнення з ОСОБА_2 судового збору, що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для його скасування у відповідній частині.
Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п.п. 3, 4, ст. 382 ЦПК України, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_2  задовольнити частково. 
Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 07 вересня 2020 року в частині стягнення з  ОСОБА_2 судового збору – скасувати.
В іншій частині рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 07 вересня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий:                                                        О.Ю. Кузнєцова
Судді                                                                        С.Б. Бутенко
                                                                       С.А. Гальонкін